Дивіться. Ось у чому річ.
Щоб вивести й утримати «Простір для всіх» на національному рівні,
нам потрібна велетенська сума.
Більша, ніж має Моллі.
Ну, ми спробували.
І добре себе показали. Для мене честь служити з вами,
але я видалю ваші номери. Моллі, ходімо.
Ніколасе, ми не здаємось.
Добре. Але можете хоч спробувати бути цікавішими?
Хіба я багато прошу?
Ми з Софією вирішили залучити інших мільярдерів,
які так само щедрі, зрозумілі й несвідомі власної краси, як я.
Ось список наших потенційних партнерів.
Ой! Чорт.
Учора ввечері я таких убивав у відеогрі.
Говарде, не базікай.
Це Рональд Мерфі. У нього пребагато нафтових грошей.
І зранку він був живий.
У нього багато нафти, бо всі його друзі були динозаври?
Артуре, дуже смішний жарт.
Я пробувала з ним зв'язатися, але безуспішно.
- У нього зламався телеграф? - О боже.
Перестань. Та ти як Еллен.
- Скажи? - Ага.
Ми також зверталися до Деніела Лі,
Маліка Фаєда й Фуллера Чаннінґа, які так нам і не віддзвонили.
У цю пору складно,
бо всі вони ховаються від податкової.
Це Ґрейс Фенсез.
Колись ми разом відпочивали.
Та після мого розлучення втратили зв'язок.
Вона сама розлучилася й отримала 110 мільярдів доларів.
Сто десять? Моллі, у тебе було вісімдесят сім!
Краще б тобі зрадив її чоловік.
Ні. Ґрейс зникла з усіх радарів.
Не давала інтерв'ю пресі. Узагалі.
Пропоную просто з'явитися в неї на порозі.
Не можна прийти без запрошення...
Софіє, з капіталом понад десять мільярдів
за законом ти можеш приходити куди завгодно.
Нічого подібного.
Не знаю. Я десять разів була на Олімпійських іграх.
Ні разу не купуючи квитка.
Гаразд. Спробуємо.
Треба щось робити, бо старий вампір щойно вмер...
Розбився на скейті?
ВЕЛИКІ ГРОШІ
НЕДОСТАТНЬО КОШТІВ
ФОНДОВА БІРЖА
ПРОСТРОЧЕНО ОСТАННЄ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
- Моллі, нам потрібні ці гроші. - Знаю.
Мені треба що-небудь знати про цю жінку?
Ґрейс дуже мила.
Може, трошки затиснута, але точно нам допоможе.
Ви хто такі?
Ґрейс. Це ж я, Моллі Веллз.
Офігіти! Моллі!
Я така рада тебе бачити.
Не знаю, чиї це окуляри.
Заходьте. Хочете випити?
Може, зайти пізніше?
Ні! Боже, ні. Ми якраз завершуємо бранч.
Давідо, ти що, мочився на підлогу? Чи це пес?
Знаєш що? Байдуже. Усе нормально.
Це Софія Салінас.
Вона голова мого фонду.
Нате, візьміть.
Хочу допити все дорожче 50 000 доларів,
поки по нього не прийшов Спенсер. Виродок.
Саме тому ми тут.
Мені так прикро за тебе й Спенсера.
О, ні! Я в порядку.
За мене не переживай.
Серйозно. Це найкраще, що зі мною сталось.
- Я вже знайшла собі іншого. - Он як?
Ти чула про діджея Пандоголова?
Ні.
- Ого. Він дуже таємничий. - Скажи?
Ґрейс, можемо поговорити в тихішому місці?
Ми хотіли б обговорити нашу потенційну співпрацю.
Бізнес? Зі мною?
Ніхто раніше такого не хотів. Добре. Ура!
Люди, я буду бізнесменкою!
Ходімо. Поговоримо в іншій кімнаті. Так буде краще?
- Добре. - Чудово.
Просто не наступіть на бите скло.
І таблетки.
Давідо. Ці безпечні?
Так, AirPods приєднав. Ти мене чуєш?
Чую.
Хтось уранці не розбудив мене, щоб поцілувати на прощання.
Вибач, але ти була така красива у моїй футболці з Рібою Мак-Ентайр.
Ні. Увімкнений гучномовець.
Ти не під'єднався. Я все чую.
Секунду. Вибач, що?
Ввімкни Bluetooth.
Вибач. Настройки з домашнього екрана...
Тут є компас.
Корисна штука. Отак. Добре.
Кохана, тепер AirPods працюють?
Як їй знати? Їй усе звучить однаково.
Страждає тут не вона.
Я страждаю, бо в тебе статеве життя!
Секунду. Вибач. Що ти сказав, Говарде?
Ну, гаразд. Його щось засмутило.
Ти не проти, якщо я тут перебуду?
Я не можу слухати, як Арт...
У тебе проби. Вибач, я завадив твоєму перевтіленню?
Ні, усе нормально. Навряд чи я хочу цю роль.
Що це?
О боже. Це ж на «Мого красивого адвоката».
Не можна відмовлятися.
Чому? Це навіть не американський серіал.
Не знаю, як мене знайшли. Корейці.
По-перше, не розумію, чому ти так наголосив на слові «корейці».
По-друге, МКА — це міжнародне явище.
Він виграв BAFTA за монтаж.
Це неважливо, бо я не говорю корейською.
- Узагалі? - Ні. Мене всиновили
у шість місяців.
Ну, не страшно.
Я тебе навчу. Я трохи говорю корейською.
- Справді? - Ага.
Я жив у Кореятауні.
Не хотів бути дурним американцем.
Або, як кажуть там: «mi-guk-nom».
Добре.
Мені дуже підійде роль Дже-Сана –
сексуального й загадкового пристава.
Ще й як підійде. Що ж. Починаємо засідання.
«Простір для всіх» зазнав великого успіху,
але ми хочемо розширюватись.
І...
Вибач. Тобі заважає?
Спенсер збирав рідкісні бейсбольні картки.
Тепер вони йому не потрібні, бо він збирає 19-річних!
- Ось і Тед Вільямс. - Так. Бувай, Тед!
Ґрейс, наша модель підійде для всіх великих міст Америки.
Так. Так! Це чудово.
Ґрейсі, у нас закінчилася текіла. Треба купити ще.
Добре. Скільки треба грошей?
- Сімдесят п'ять тисяч. - Без питань.
- Візьми у відрі з грішми. - Добре.
Це грандіозний задум, і ми шукаємо інвесторів...
- Моллі. - Так?
Ні слова більше. Я за.
- Справді? - Аякже.
Ти розумна, рішуча й дуже сексуальна.
Скільки потрібно таким першокласним зайчикам?
П'ять мільярдів? Десять?
Моє щасливе число – 11. Можемо закруглити.
Еріко!
Якщо йдете в магазин, купіть ще глазурі.
Спенсер ненавидів глазур!
Це чудово. Ти її чула? Одинадцять мільярдів.
З її грошима ми точно зможемо розширитись.
- Я подзвоню... - Софіє, ми не візьмемо гроші Ґрейс.
Чому?
Ти її бачила. Вона не мислить раціонально.
Я дивлюся на неї й бачу себе рік тому.
Їй потрібна подруга, яка її підтримає.
Як дехто допоміг мені.
- Я про тебе, Софіє. - Знаю.
Глянь на нас. Тепер ми практично сестри.
- Я б так не сказала. - Багато хто так каже.
Слухай, вертайся на роботу.
Я залишуся тут, поговорю з нею,
спробую трохи заспокоїти.
Добре, але обережно.
Це місце за одну волейбольну гру від перетворення на секс-секту.
Ну й ну. Робиш успіхи.
Проте на початку «ttam» потрібне не тверде «Т».
А щось середнє між «Т» і «Д».
Тта. Тта. Спробуй ще раз.
Та. Та.
Спробуй просунути язик далі по піднебінню.
- Да. - Тепер задалеко.
Дозволиш засунути пальці тобі в рот?
- Що? Ні. - Ти хочеш роль чи ні?
Я ж точно її не отримаю.
Тому забудьмо.
Я йду на проби й на інші ролі.
Наприклад на сиквел до «Антуражу».
«Йоу, І, я тут тікточу.
Сьогодні буде оргія?»
Це мені значно більше личить.
Як скажеш.
Чорт.
Чорт, чорт.
Принесеш мені ще випити?
Дякую, Теро.
- Теро, де моя довбана сережка? - Ґрейс.
Привіт, Моллі. Ти чого тут?
Ти вернулася? Чи це інший день?
Ґрейс, я не можу без мук совісті прийняти твої гроші.
Що? Чому?
Ти зараз не в стані
приймати важливі фінансові рішення.
Повір.
Через місяць після розлучення
я інвестувала в бродвейську музичну адаптацію «Адаптації».
- О, так. Пригадую. - Розумію твої переживання.
Не знаю, що сталось.
Що він робить?
Цій дівчині дев'ятнадцять.
Я щось зробила не так?
Не твоя вина, що в нього криза середнього віку і маленький пеніс.
- Це такий бісовий сором. - Ні.
Це йому має бути соромно.
Дякую, що прийшла, Моллі.
Так.
Я відійду на секунду. Мені треба освіжитись.
Авжеж. Аякже. Не поспішай.
Привіт.
- Ні. - Клас.
Клас.
Усе. Я освіжилась.
Послухай. Я придумала щось прекрасне.
Ми їдемо в Рейк'явік!
Підемо по клубах. Кататимемось на ковзанах.
З'їмо пінгвінів. Будемо шаленіти!
Хто за?
Так? Чудово.
Ґрейс, може спершу поспиш?
Чи прокапаєшся?
Ого, ти смішна. Ну все, ходімо.
У приватний літак.
А коли прилетимо, я всім куплю по «Теслі»,
і ми заїдемо на них в довбаний океан!
Знаєш що? Може, я поїду з тобою?
Потусуємося разом, раптом тобі знадобиться допомога.
Не приколюйся, Моллі. Так! Дуже тобі дякую.
Добре. Увага, всі. Вирушаємо в...
От же ж! Ох.
Щоб ви знали, це не оптична ілюзія.
У літак!
Ніколасе, знайомся, це Юн-Джу.
Добре.
Твоя правда, він красень.
Він міг би грати в «Красивому адвокаті».
Вибачте, хто ви одне одному?
Юн-Джу – офіціантка з мого улюбленого корейського ресторану.
Він їсть стільки редьки, що ми звемо його Редькожер.
Та ну. Не так вже й багато.
- Дуже багато. - Даруйте.
- Я мушу це слухати? - Так, мусиш,
бо вона погодилася поставити тобі вимову.
Говарде, ні. Ми вже це проходили.
Ану будь чемний.
Юн-Джо приїхала сюди аж з Кореятауну, і я не оплачував їй убер.
Чекатиму в конференцзалі.
Ти скасувала нараду про бюджет?
Угу.
Ясно. Чому?
Я не мушу пояснювати. Я нічого нікому не мушу пояснювати.
Добре.
Це через те, що ми з Віллою голубились?
Артуре, не хочу про це говорити.
Власне, ще слово, і я тебе звільню.
- Що? - Я тебе не звільню.
Просто не хочу сьогодні з тобою говорити.
Знаєш що? Візьми вільний тиждень. Попрацюй з дому.
Двері зачинити чи лишити відчинені? Чи причинити?
Причинити!
Вони не... Не знаю, як це вирішити.
Ґрейс.
Сонце, поправ сукню спереду.
Постійно світиш пипками.
Може, сядемо й вип'ємо води?
У мене спрага тільки до цієї пружної дупки.
СОФІЯ ЯК СПРАВИ З ҐРЕЙС?
НЕДОБРЕ. ЯК СПРАВИ НА РОБОТІ?
ТЕЖ НЕ ДОБРЕ.
Я БАЧИЛА, ЯК АРТУР ЦІЛУВАВСЯ З ВІЛЛОЮ.
- Знаєш, що я почула? - Ні.
Давідо на тебе запав. Хоче потикатися з тобою в пілотській кабіні.
- О боже. Я точно пас. - Чому?
У тебе хтось є?
Нема.
Дуже сильно нема.
То що тебе спиняє?
Серйозно, ти ж не на роботі.
На. Візьми. Випий одну.
- Я не хочу. - Давай. Зроби мені приємно.
Ох, Ґрейс.
- О боже. Що це? Сироп від кашлю? - І протизастудні.
І протигрипові.
Прекрасно.
Так.
Ох, мамцю. Ого.
Це вже краще, але все ще дуже погано.
Навіть не думай пхати йому пальці в рот.
Він у цьому плані дуже скутий.
У нього такий дивний акцент.
Ти ж не японець?
Ні. Я з Індіани.
І ви не говорили корейською вдома?
Не говорили.
Раджу поїхати в Корею, щоб слухати мову й знати дружину.
Обери дуже бідну. Вона завжди тебе слухатиметься.
Вибач. Я їжджу лише туди, куди Лео зі своїми неповнолітніми.
Хвилинку. У мене щойно був бро-шторм і я щось придумав.
Поїдемо в Корею разом.
- Що? - Ні ти, ні я там не були.
Поїдемо навесні на цвітіння сакури.
Що це, в біса, означає?
Як ми перейшли від проб до «Поїдь у Корею»?
Такого не буде. Кінець розмови.
Просто відчепіться від мене.
Юн-Джу, ти дуже люб'язна. Вибач, що згаяв твій час,
але ти тут тому, що він хоче тебе трахнути.
- Артуре... - Чекай. Я хочу щось сказати.
Я провів дослідження,
і те, що ви зі мною робите, зветься «слат-шеймінґ».
Це не слат-шеймінґ.
Поза роботою роби, що хочеш, але щоб я не бачила...
бо це... потворно.
Це не потворно. Ми з Віллою дорослі люди.
Ми були не на роботі й поцілунок ще був не французький.
Софіє, ми всі статеві істоти.
Перестань. Ми колеги, і нам потрібні кордони.
То було неприродно.
Тепер ти перейшла до так званого «ґазлайтинґу».
Це ти мене ґазлайтиш, бо те, що я побачила, було просто химерне,
і переслідуватиме мене до смерті.
Ти уникаєш розмови! Про це тут теж пише!
Нахер воду!
- І нахер чоловіків. - Ага.
Особливо блондинів з австралійськими коханками.
Ми є одна в одної.
Я тебе люблю. Я більше тебе не покину.
Це мій телефон.
Це Моллі. Говоріть.
- Ти в порядку? - Як ніколи, бу-бу.
Як у тебе справи?
Ґрейс щойно опублікувала ваше фото у шоломах вікінгів.
Ти в Ісландії?
Так. Пха.
- Ти п'яна? - Не знаю.
Ти що, моя мама?
Моллі, ти ж мала помагати Ґрейс, а не сприяти.
Може, Ґрейс має рацію.
Може, у всьому винні ми.
Який сенс у тому, щоб чинити добро, якщо тобі постійно гівняно
й самотньо?
Па-па, мамо!
У якому сенсі тобі треба на Майорку?
Ми збиралися разом на ковзанку.
Саме тому й приїхали в Ісландію.
Не знизуй плечима.
- Усе нормально. - Так. Усе ок.
Він просто козел.
Глянь на мене.
Глянь... Скинь цю голову і подивися мені у вічі.
Ти хто в біса такий?
Це не твій хлопець?
Ні, мій хлопець – філіппінець.
Поняття не маю, що це за чорт.
Мені звуть Джастін. Я діджей Пандоголов у вівторок.
Що ти таке мелеш?
Пандоголов не один. Він більше символ.
І кому з вас я показувала цицьки?
Напрошуєшся? Добре.
- Знаєш що? - Ні, Ґрейс.
У мене високі каблуки й великі цицьки!
Говарде, я не хочу говорити про вчора.
Слухай... Я мушу попросити вибачення.
Розумію, я поставив тебе в незручне становище.
Добре. Продовжуй.
Просто... Тепер я зрозумів.
Не варто було пропонувати їхати
в міжнародну подорож на такому ранньому етапі дружби.
Ні. Проблема не в тому.
Почнемо з чогось меншого. Поїдемо в Кармел,
прогуляємося по крамницях, поміряємо капелюхи, посміємось.
Такого не буде.
Учора... всі ці розмови про Корею
розбудили в мені минуле.
Я ж там навіть не бував.
Тепер я дізнався, що не здатен освоїти мову,
і я ж навіть не білий, слава богу, але я й не зовсім азіат.
І тому часом я не розумію, де моє місце.
Гм. І ти все це тримав у собі?
Так, але це нічого. Не переживай. Тебе це не стосується.
О, ні. Стосується, і я переживаю, бо ми найкращі друзі.
Якщо хочеш поговорити – я поряд.
Якщо не хочеш – я все одно тут.
Дякую.
Звертайся.
Завжди можемо просто з'їздити в Седону.
Дуже духовне красиве місце.
Чому ти пропонуєш найбільш ґейські поїздки?
- Що скажеш на Діснейленд? - Ні.
- Палм-Стрінґс. - Ти рухаєшся
в хибному напрямку.
- Маямі? - Господи.
То тепер Маямі — ґейське місце?
- Усе ок? Я дуже спішив. - Зачекай. Він зараз підійде.
- Хто підійде? - Іде.
Ні, ні.
О боже. Ти казала правду.
Вибач, я не витримую. Це неприродно.
Дякую. Побачимося ввечері.
Так.
Гей.
Ти ще тут?
Авжеж.
Ого.
- О боже. Вода чудова. - Ага.
Мені жаль, що так сталося з діджеєм Пандоголовом.
Мені на нього байдуже, я просто розвіювалася.
Що мені тепер робити? Що це за життя?
Я знаю, як це все лякає, але...
Дай угадаю: усе буде добре?
Точно ні.
Годину тому я виблювала літр сиропу від кашлю.
Тому я не в порядку.
Але я можу сказати, що це ще не кінець життя.
Моє розлучення було кошмарне, але привело мене до цієї роботи,
у якій я дізналася про себе багато нового.
Що я можу вести, а не слідувати.
Що я можу створити щось для себе.
Маю дякувати за це Джонові.
- Серйозно? - Аж ніяк.
Нахер виродка.
Слухай, я рада, що ти себе знайшла.
- Я ж не знаю, з чого й почати. - Почни з чогось малого.
Чим хочеш зайнятися сьогодні?
Вибирай, що хочеш.
- Що завгодно? - Що заманеться. Без дурощів.
Чорт. Це так важко.
Вибач, я на ковзанці вперше за двадцять років.
- Думала, буде як з великом. - Чому люди таке роблять?
- Не знаю. - Я ніби балансую на двох ножах.
О боже, тут нестерпно гладко.
Не хочу вмерти в цьому жилеті.
Так. Я поїхала.
- Ти не готова. - Ні, готова.
- Я впораюсь! - О боже.
Ось і Гамільт...
- О ні. Не вдалося. - Не вдалося.
О ні. Ти...
Не вдалося.
Ти вернулась.
Так, але мені треба проспати днів шість.
Як Ґрейс?
У неї все буде добре.
Власне, Моллі, вона дзвонила.
Хоче віддати нам усі гроші.
Що?
Добра була думка з нею наклюкатись.
Щоб ти знала, я дуже її надихнула.
Здається.
Не знаю, усе як у тумані.
О ні. Це ще не все.
Про рішення Ґрейс усі говорять.
Зголосилося ще три мільярдери.
О боже!
- Ми зуміємо. - Ми зуміємо!
- Вибач. Перестати? - У мене синці після ковзанки.
Не переставай.
Це чудово.
Вибач. Я не хотіла.
- Не переставай. - Добре.
Найкращі подруги.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська