O, ne. Bičiuliai, kas čia?
Sakiau jums, bukagalviai,
kad šiandien nešvęsime Molės gimtadienio.
Kiek peilių emodžių reikia jums nusiųsti el. paštu,
- kad suprastumėte, kaip tai rimta? - Gerai. Ačiū, Nikolai.
Bičiuliai, paskutinis gimtadienis buvo blogiausia diena mano gyvenime.
Todėl nusprendžiau šiemet nešvęsti.
Ne aš tai sugalvojau. Mielai paklūstu nurodymams el. laiškuose.
Taip, puske, čia ne mes. Net nežinojau, kad šiandien tavo gimtadienis.
Bet žinant, kad tavo ženklas - Dvyniai,
tampa aišku, kodėl man su tavim taip nelengva.
Tai kas viską surengė?
Nesu tikra, bet turime patekti į vidų, kad galėtume
šiek tiek padirbėti savo darbo vietoje.
Nebent ten bomba. Kažkas turi įeiti pirmas.
Turbūt reiktų nusiųsti mažiausiai vertingą asmenį.
Daugiau nė žodžio.
Einu į vidų.
Kas per velnias čia vyksta?
„Atidaryk mane.“
Kas čia per šūdas?
Su gimtadieniu, gražuole.
Eik tu šikt. Na ir subingalvis.
Geras, ar ne? Man irgi gaila, kad negaliu būt šalia.
Bet, kaip žinai, treniruojuosi artėjančiai kelionei į kosmosą.
Formaliai tai ne kosmosas. Tik labai aukštai. Viršutinė egzosfera.
Žinai, norom nenorom prisimenu
pirmą kartą, kai šventėme tavo gimtadienį.
Padauginome sodžiu. Visą naktį dainavome karaokę.
Dainavome vieną dainelę, kurią, manau, prisiminsi.
Galiu parodyti tau pasaulį
Prisijunk, Mole.
Sakyk, princese
Kada Paskutinį kartą leidai spręsti širdžiai?
Galiu atverti tau akis
- Iš visų pusių - O Dieve. Vis dar nesibaigia.
Skrendant stebuklingu kilimu
Visiškai naujas pasaulis
Naujas, fantastiškas požiūris
Niekas nepasakys mums „ne“ Ir neaiškins, kur skristi
- Ir nesakys, kad tik svajojam - Gerai, baikit. Baikit dainuoti.
- Visiškai naujas pasau... - Baikit dainuoti!
- Prašau. Baikit dainuoti. - Atsiprašau.
Negaliu nutraukti princo Ali vidury sakinio.
Gerai, kas nors išneškit iš čia visą šitą mėšlą.
Tiesiog pamirškime, kad šiandien mano gimtadienis.
Einu į kabinetą pradėti darbo dieną.
Nikolai, atnešk man pagalvę ir kaukę miegui.
Nori sudainuoti dar vieną?
Žinai dainą „The Boy Is Mine“?
- Džonai, pagrok „The Boy Is Mine“. - Čia ne sumauta Siri, Einsle.
NEPAKANKA LĖŠŲ
AMERIKOS VERTYBINIŲ POPIERIŲ BIRŽA
PASIBAIGĘS TERMINAS PASKUTINIS ĮSPĖJIMAS
- Labas. - Pamaniau, gal išalkai,
todėl atnešiau tai, kas 100 %,
tikrai, jokiu būdu nėra gimtadieniniai sūrio krekeriai.
Ačiū.
Tikiuosi, prieš tai nepasirodžiau tikra beprote.
Ne. Man per vienerių metų skyrybų sukaktį visai nuvažiavo stogas.
Atsikračiau visko, susijusio su Džonu, išskyrus vieno, paskutinio dalyko.
Megajachtos.
Ir jos atsikratysi?
Jachta simbolizuoja visas mano santuokos negeroves.
Tai nebuvo dovana man. Tai buvo dingstis Džonui parodyti visiems,
kad jis gali nupirkti didžiausią jachtą pasaulyje.
Mes, vyrai, esame vaikiški, o taip pat linkę į smurtą ir kvaili.
Gera žinia, kad turiu pirkėją.
Norėjau paklausti, gal padėtum man peržiūrėti galutinę sutartį?
Ji gana sudėtinga. Nuleidimo mokesčiai, mokesčių lengvatos.
Užteko ir „gana sudėtinga“. Sutinku. Kas mūsų taikinys?
Toks švedų milijardierius Emilis.
Monako „Grand Prix“ lenktynėse mūsų liukso kabinos buvo šalia.
Kelintais čia metais? Gali būti, kad prasilenkėme.
Gerai, šmaikštuoli. Jei vyksi su manimi,
išgirsi daugybę turtuolių pokalbių.
Todėl turi atitinkamai nusiteikti.
Damoms patinka storžieviai.
Per susitikimą taip nesakysiu.
- Gerai. - Taip, supratau. Gerai.
Visi paimkite bloknotus. Šiandien turime svarbaus darbo.
Bloknotas.
Jaučiuosi tokia galinga. Aš atsilaikiau.
Šiandien mes dirbsime... lauke.
Belsimės į duris, spausime rankas, klausysimės žmonių.
Susitiksim su krūva keistuolių
ir klausysim nuobodžių istorijų iš jų šlykščių burnų
- apie jų kvailus gyvenimus. Ačiū, ne. - Pasirinkimo nėra.
„Erdvės visiems“ viešbutis beveik baigtas.
Turim patraukti bendruomenę į savo pusę, todėl aplankysim vietos verslininkus
ir paprašysim jų pasirašyti pritarimo pareiškimus.
Nupūčiau dulkes nuo Marlenos. Ji su manimi nuo tada, kai Obama kandidatavo į Senatą.
Dievinu lankyti žmones.
Ta gausybė baltaodžių reakcijų, pamačius ant slenksčio mane
- labai pralinksmina. - Suprantu.
Kai atklystu į jų kiemus, baltaodžiai taip pat reaguoja labai keistai.
Man labai gaila.
Vis dar nesuprantu, kodėl nori, kad aš dalyvaučiau.
Turiu galvoje, aš aiškiai per daug seksovas...
Nori, kad eičiau, nes esu seksovas.
Dabar aišku.
Labai gudru.
Tu - gera lyderė.
Visai gražu, tiesa?
Taip. Sunku ginčytis.
Kai megajachtoje užsimanai į tualetą,
ar viskas nuteka tiesiai į vandenyną,
ar turinio atsikratoma vėliau?
Puikus klausimas.
Nebuvau atsakinga už kanalizaciją jachtoje.
Siūliausi, bet man neleido.
Kaip gaila.
Taip, labai nusivyliau. Žinoma.
- Mole. - Emili!
Kaip jūsų mažylio penis?
Mole, kaip miela.
Vis dar mokat užtektinai švediškai, kad visus supainiotumėt.
- Argi ne žavu, Bjarkai? - Ja.
Gana, Bjarkai.
Švedijoje vaikai turi būti matomi, o ne girdimi.
Ar jis - vaikas?
Man 12-a.
Kas jūsų draugas? Toks gražuolis.
Atrodote kaip švedas.
Aš ne švedas. Bet mano giminė gana marga.
Turiu airių, škotų, anglų ir lašelį valų kraujo.
Įdomu, kaip jie visi sutarė, ar ne?
Jūs šmaikštus. Noriu pagaminti peruką iš jūsų plaukų.
Taigi, šiandien smagi diena.
Tiesiog pasirašykime tas sutartis, ir jachta bus jūsų.
Atsiprašau, Mole, bet jaučiu poreikį apžiūrėti jachtą dar kartą.
Emili, atleiskite,
bet jūs ją peržiūrėjote jau keturis kartus.
Bet ne su savo mėlynu kostiumu.
Nenoriu su niekuo kirstis.
Žinoma. Aš...
- Suprantu, kad tai svarbus sprendimas. - Ja.
Gerai. Palauksime.
Ilgai neužtruksiu. Gal tik kelias valandas.
Smagiai praleiskite laiką Long Biče. Čia daug įdomių kvapų.
Eik.
Bjarkai, eik priešais mane. Nemėgstu amerikietiško vėjo.
Pasitempk, kad jo nejausčiau.
O Dieve.
Aš labai laukiau, kad viskas baigtųsi.
Žinai, gatvės gale yra prekybos centras.
Galim prastumti laiką ten.
Prekybos centras? Tikrai?
Taip.
Gal dvidešimt metų nesilankiau prekybos centre.
Tada tikrai eisim. Nagi, pririnksim žingsnių. Eime.
Aš jau nuėjau tris šimtus metrų. Šiaip jau, man tai - rekordas.
Eime.
Gerai, tiek to.
Gerai, komanda, išsiskirstom.
Pamaniau, galėtume surengti varžybas, kas surinks daugiau parašų.
Tokios motyvacinės taktikos išmokau iš tokio Deivido Akselrodo.
Niekas jo nepažįsta.
Čia tas tipas, kuris kūju daužė arbūzus.
Jis daužė ne tik tai.
Man šovė mintis. O jei komandos būtų vaikinų ir merginų?
Per kiekvieną renginį bažnyčioje vaikinai varžosi su merginomis.
Einsle, kokią keistą bažnyčią tu lankai?
Ji ne keista.
Tai tik Devynerių bažnyčia Vilšyre.
Devynerių - ko?
Nežinau. Tą ir bandau išsiaiškinti.
Man labai patinka tavo sumanymas, Einsle.
Gerai, pradėkime.
Žinot, ką? Laimėtoją vaišinu ledais.
Ką? Žinojai, kad kaip tik galvojau apie ledus?
Nieko nevalgiau nuo ryto.
Taip, ledų nevalgiau nuo septynerių, kai pradėjau laikytis dietos,
bet mėgstu laimėti,
nes tai - vienintelis būdas priversti žmones tave mėgti. Pasirašau.
Mums pavyks.
Jūs neturit nė mažiausio šanso.
Tegul laimi geriausia komanda.
Gerai. Tai mes.
Užplūdo prisiminimai.
O Dieve, „Claire's“.
Nuo jų papuošalų mane taip dažnai bėrė.
- Taip. - Ir „Things Remembered“.
Visada norėjau nusipirkti jų išgraviruotus rėmelius nuotraukai.
Kodėl nenusipirkai?
Juokauji? Jie kainavo trisdešimt žalių.
Žinai, kiek vėrinių iš „Claire's“ gali nusipirkti už tuos pinigus?
Dieve, argi nepasidaro ramiau, kad visi prekybos centrai vienodi?
- Tiesa. - Žinai, apšvietimas, kioskai,
būriai paauglių, iš kurių lauk bėdos.
Taip. Žinai, buvau vienas iš tų paauglių.
Ką? Negali būti.
- Buvau vaikščiojanti bėda. - Tikrai?
Mane triskart išspyrė iš vietinio prekybos centro.
- Už ką? - Už visokiausias eibes.
Kartą užbėgau į viršų eskalatoriumi, važiuojančiu į apačią.
- Mielas nekaltas Artūras? Negali būti. - Taip.
Sindė Nguje buvo gražiausia mergaitė džiazo orkestre,
jai patiko tik blogiukai. Todėl teko prisitaikyti.
- Ir suveikė? - Taip, žinoma. Moterys myli maištininkus.
Žiūrėk, kokie. Man patinka šitas su brangakmeniais.
O šitas - Varholas?
Čia Čakis.
Jis labai įtaigus menininkas. Labai jaudinantis darbas.
Mole! Pažiūrėk.
- Ką darai? - Sakiau!
Aš tikras Artūras Fonzarelis.
Pone, prašyčiau pasitraukti nuo eskalatoriaus
ir atsisėsti ant suolelio dabar pat.
Labai atsiprašau. Ne, aš ne... Supratau. Gerai.
Šūdas.
Turėtų būti lengva. Gyvenau šitame rajone dvidešimties su trupučiu,
buvau praktiškai jo meras.
Meras, kuris leidosi ketaminą kaip pasiutęs
ir gyveno su penkiomis bjauriomis „drag“ karalienėmis, bet vis tiek.
Nieko panašaus nepatyriau, bet man patinka kad tavo gyvenimas toks spalvingas.
Pažįstu šitą vyruką. Jis - mano draugas Endis.
Atsiprašau. Ką, po velnių, čia veiki?
Renku parašus daugiabučiui.
- Jis skirtas vargšams, bet jie geri. - Tu gal tyčiojiesi, blemba?
Atsiprašau, aš kažką praleidau?
Taip, mes su Nikolu susitikinėjome.
O po to jis ėmė mane ignoruoti tą pačią savaitę, kai nudvėsė mano šuo.
Gerai, dabar tu truputį dramatizuoji.
Mes rimtai draugavome gal pusmetį.
O vieną dieną nustojai atsakinėti į mano žinutes ir skambučius.
Pamaniau, gal tau kažkas nutiko.
Nepasakyčiau, kad rimtai draugavome.
Visą tą laiką miegojome ir su kitais.
Aš - ne!
„Brangus kaimyne,
„Erdvė visiems“ - dinamiškas būsto sprendimas vargstantiesiems...“
Gerai. Abu nešdinkitės.
Lauk!
Paklausyk. Labai apgailestauju dėl to, kas ten nutiko.
Tas tipas buvo trenktas. Nežinau, kas jam negerai.
Elgiasi kaip persekiotojas.
- Kaip drįsti ateiti į mano sulčių barą? - O Jėzau.
Rimtai?
Sveikutis. Kaip laikaisi, Danieliau?
- Aš Devonas. - Gerai.
Nereikia taip stipriai gilintis.
Turėjome kartu keliauti į Havajus,
bet tu neatvykai į oro uostą.
- Ir daugiau neatsiliepei į skambučius. - Liaukis.
Vis dar dėl to pyksti?
Žinoma. Ketinau supažindinti tave su savo motina,
bet tu tiesiog pradingai.
Ir ji vis dar netiki, kad esu gėjus.
Rimtai?
Ar yra tokia visatos versija, kurioje pasirašytum šį pareiškimą?
Žinai, ką? Sprendžiant iš veido, matau, kad nepasirašysi. Geros dienos.
Niekad čia negrįžk.
- O Dieve, Darenai. Ne taip ir blogai... - Dėl Dievo meilės, jis Devonas!
Gerai.
Esu gan tikras, kad ten turėtų būti tavo daikčiukas.
Suprantu. Dingstam iš čia.
Drauguži, tau labai pasisekė, kad išsisukai tik su perspėjimu.
Tas apsaugininkas pasakė,
kad eskalatoriai - trečia dažniausia mirties priežastis Kalifornijoje.
Ar panašu į tiesą?
Nežinau.
Man čia patinka. Dievinu maisto erdves.
Klasikinė Amerika.
Įvairi. Visiems atvira. Storinanti.
Žinau. Gaila, kad vaikai čia nebevaikšto.
Šiandien buvo labai smagu.
Jaučiu, kad neturėjome progos pabendrauti kaip anksčiau.
Visiems mums metai buvo beprotiški. Ypač tau.
Turbūt pastaruoju metu jautriai į viską reaguoju.
Jaučiu, kad susimoviau Korsikoje dėl to reikalo su Džonu, supranti.
Argi mes nesikalbėjome prieš pat atskrendant sraigtasparniui?
Taip. Pamenu.
Ta naktis buvo baisi klaida.
Tikiuosi, kad dėl to žmonių nuomonė apie mane nesuges.
Ne. Nesuges.
Skyrybos - bjaurus reikalas. Visi tą žino.
Tikrai?
Taip, tikrai.
Neturėtum abejoti savimi.
Žmonės tave myli.
Tu tokia kieta. Su tavim paprasta bendrauti.
Tu šmaikšti.
Tu tobula.
Žinai, kaip kad visos moterys yra tobulos.
Ir jos stiprios.
Ir jos tiesiog... užima kvapą.
Ačiū. Visų moterų vardu.
Išmesiu tas bandeles su cinamonu,
- kol cukrus nepribaigė mūsų abiejų. - Puiki mintis.
Pažiūrėk į mano ranką.
Ne, pirma jūs, prašom.
Taip. Tuoj. Paimsiu. Taip. Žinoma.
Prašau. Nieko tokio. Tikrai.
Taip. Jums taip pat.
Sveiki, Emili.
Mole. Ačiū už kantrybę.
Turiu gerų žinių. Daugiau jokių tikrinimų. Perku jachtą.
Pasirašiau sutartis ir tuoj pat jas atsiųsiu.
Tai puiki žinia. Ačiū, Emili.
Aš džiaugiuosi, kad galiausiai pavyko susitarti.
Taip. Aš irgi.
Palauk. Ruonis.
- Išsitrauk peilius. - Ja.
Skambino Emilis?
Taip. Tikra beprotybė.
Jis pasakė, kad dar kelias valandas nori praleisti jachtoje prieš pasirašydamas.
- Koks žąsinas. - Tikras žąsinas.
Taigi, nežinau.
Turbūt turime prastumti dar kelias valandas.
Kur eisim pirmiausia?
Visada norėjau apsilankyti „Hot Topic“, bet būdavo per baisu.
Jau turime 63 parašus.
62. Vienas žmogus pasirašė Džeremio Penio vardu.
Nebent jis tikrai buvo Džeremis Penis.
Taip gera vėl grįžti į gatves.
Koks užplūsta adrenalinas, kai išgirsti: „Gerai, tiek to. Pasirašysiu.“
- Nėra nieko geriau. - Ne.
- Kaip sekasi Vaikinų komandai? - Puikiai. Ačiū.
Kilo šiokių tokių nesklandumų, bet susitvarkysim.
Gerai. Grįžtam prie darbo.
Regis, jums reikia vytis.
Tai ne varžybos.
Tai varžybos tiesiogine prasme.
Nes laimėtojas gaus ledų. Skanių ir gardžių.
Kodėl tu šiandien tokia, Einsle?
Iki.
Einu į vidų.
Gerai. Turime pasistengti.
Sukelsi mums dar daugiau problemų?
Viskas bus gerai. Tiesiog einam.
Palauk. Gal ne į šitą parduotuvę, nes... Ne.
Mudviem reikia pasikalbėti.
Klausyk, žinoma, kad noriu ledų.
Bet jaučiu, kad yra didesnė problema.
Tie vaikinai buvo labai nusiminę.
Koks skirtumas. Aš nekaltas, kad žmonės dėl manęs kaip apsėsti, aišku?
Ar gazelė niršta ant liūto už tai, kad šis suėdė kitą gazelę?
Ne. Seksualinėje ekosistomoje yra plėšrūnai ir yra grobis.
Vadini save seksualiniu plėšrūnu?
Tokie jau tie gėjų pasimatymai.
Mes sunaikiname vienas kitą emociškai ir einam toliau.
Manau, tai tik pasiteisinimas.
Žinau, kad giliai viduje po tuo 0 % riebalų yra labai jautrus Nikutis,
kuris žino, kad įskaudino tuos vaikinus.
Nežinau. Turbūt.
- Nevadink manęs Nikučiu. - Gerai.
Bet, manau, abu žinome, ką privalai padaryti.
Turi nueiti ir atsiprašyti.
Žinojau, kad paminėsi žodį iš „A“ raidės.
Pasijusi geriau. Pažeidžiamumas suteikia jėgos.
O atsiribojimas - seksualumo.
O ledai yra skanūs.
Gerai. Tiek to. Bet tik todėl, kad nenoriu, jog laimėtų Einslė.
Pone. Kvietėte taksi?
Atvykau nuvežti jūsų į „Express Men“.
Atsiprašau. Čia karvė. Prašiau zebro.
Taip. Zebras nugaišo. Išgėrė sugedusį „Orange Julius“ sulčių kokteilį.
Turime tik ją.
Gerai. Tada turėsite suteikti man nuolaidą.
Tie žaisliukai - vaikams. Vėl jūs?
Ponia, paprašysiu jūsų nulipti nuo karvės.
Nė už ką, žmogau.
Dingstam iš čia. Lipk!
- Varyk. - Viso.
- Stengiuosi. - Mink iki dugno!
Iki, nevykėli.
- Jis man už nugaros. - Tikrai? Eina ar bėga?
Lėtai eina.
Atsiprašau, vieną sekundėlę.
Ne.
Endi, prašau. Prašau, suteik mums progą.
Nikolas nori pasakyti tau šį tą svarbaus.
Gerai, tiek to.
Tik norėjau labai atsiprašyti dėl to, kad tave ignoravau.
Tu to nenusipelnei. Tu nepadarei nieko blogo.
Tu buvai puikus vaikinas, dėl visko kaltas aš.
Tiesa ta, kad tu man išties patikai.
Ir manau, kad čia ir yra visa bėda, nes aš išsigandau.
Todėl manau, kad išsiskyriau su tavim iš anksto,
kad nereikėtų gyventi su atstūmimo baime.
Tai, daugeliu atžvilgių, mirties baimė.
Žinai, ką? Manau, viskas prasidėjo nuo mano senelio.
Jis buvo vienintelis žmogus mano gyvenime, kuris išties mane suprato.
Todėl buvo labai sunku žiūrėti, kaip jis įkrito, įlūžus ledui.
Gerai, manau, čia galim baigti.
Be abejo, jis mirtinai sušalo. Taip pat ir aš - emociškai.
Žinai, kas beprotiškiausia? Tą pačią dieną netekau nekaltybės.
Todėl dabar kaskart, kai pamatau seną, pliką baltaodį,
mane apima neįtikėtinas netekties jausmas, sumišęs su geiduliu ir...
Manau, kad gal jau baigėme. Endi, gal galėtum pasirašyti?
Taip.
Ačiū, Endi.
Buvai teisus. Jaučiuosi gan neblogai. Lengviau ant širdies.
Taip, turiu galvoje, pradėjai puikiai.
Truputį nukrypai į lankas, bet mes dar padirbėsime.
Kaip gali dabar rašyti žinutes?
- Nesijaudini? - Ne, viskas bus gerai.
Mole, mes administracijos kabinete.
Kas nutiko maištininkui, kurį mačiau bėgantį į viršų eskalatoriumi?
Jis užaugo, turi dukrą ir nori pamatyti, kaip ji baigia mokyklą.
Panele Vels, aš labai atsiprašau, kad taip nutiko.
Žinoma, jūs galite eiti.
Gal galim parvežti jus namo?
Ne, nereikia. Ačiū, Tomai. Viskas gerai.
Išeisime patys.
Ačiū.
Gerai. Kas tas tipas? Kas čia nutiko?
Mums niekas nebegresia.
Viskas buvo išspręsta, nes nupirkau prekybos centrą.
Ką?
Viskas čia - mano.
Gali tiesiog... Pala, taip galima?
Taip. Prekybos centrai pastaruoju metu neklesti.
Todėl visi labai laimingi.
Neįtikėtina.
Gali jį pervadinti?
Vajetau. Galėtume čia gyventi?
Aš čia negyvensiu.
Bet atnaujinsiu jį ir nieko neatleisiu,
nes mums reikia prekybos centrų. Jie nuostabūs.
Žinai, kaip galėtum jį pervadinti?
„Molės parduotuvė“.
Mes to nedarysim.
Gerai. Gal ne taip pasakiau.
Gerai, jau vėlu. Manau, metas baigti.
Kai suskaičiuosiu iki trijų, pasakom, kiek turim parašų.
Vienas, du, trys.
- Trys šimtai devyni. - Vienas.
Atsiprašau, pasakei „vienas“?
Gerai išgirdai.
Bet nuveikėme šį tą daug svarbesnio.
Nikolas kai ką sužinojo apie save ir paaugo kaip asmenybė.
O argi ne tai buvo svarbiausia?
Visai ne. Ponios, vaišinu ledais.
Ne. Baik, Sofija. Tai žiauru.
Gerai. Ir jūs gausite ledų.
Bet žinokite, kad tai - ledai iš gailesčio,
jie bus puodelyje ir be pabarstukų.
Išgyvensiu.
Kas čia per ledai?
Čia ne tavo gimtadienio ledai.
Ne. Čia - ledai, nes mes visi vienodai puikiai agitavome.
Netiesa.
Kur judu buvot visą dieną?
Pirma, pardaviau jachtą, po to nusipirkau prekybos centrą.
Smagu.
Mes susipažinom su žmogumi, vardu Džeremis Penis.
Gerai. Panašu, kad visų mūsų diena buvo nebloga.
Žinot, gal reiktų ką nors nuveikti mano gimtadienio proga.
Mes čia visi kartu. Galėtume truputį atšvęsti.
Taip! Žinojau, kad persigalvosi.
Todėl neatšaukiau atsarginio plano.
Prabangios vietos „Caesars“ viešbuty. Las Vegase žiūrėsim Marajos Keri koncertą.
- Pasiimkit ledus išsinešti, žmonės. - Girdėjot, ką jis pasakė.
Dabar puodelis ne taip ir prastai, ar ne, vaflių mėgėjai?
Sėkmės lašinant ant savęs.
Eini?
Nors ir labai norėčiau pamatyti Marają, turiu paimti dukrą.
Žinoma. Suprantu.
Dar vienas dalykas.
Kai buvom prekybos centre,
galimai buvau išsmukęs ir kai ką tau nupirkau suvenyrų parduotuvėj.
Maniau, kad pardavėjas mokės parašyti „Molė“...
MOLI
...bet suklydau.
Man labai patinka. Ačiū.
Pasilinksmink Las Vegase. Tikiuosi, smagiai atšvęsi gimtadienį.
Man jau smagu.
Ką jūs darot? Iki koncerto - trys valandos,
o man reikia mažiausiai valandos, kad numesčiau svorio dėl Mimi.
- Metas eiti. - Gerai.
- Viso. - Viso.
Išvertė Sandra Siaurodinė