Без коментарів.
Ні, у неї нема й не буде коментарів про плани Джона на космос.
Підступне запитання. Без коментарів.
Стоп, ви серйозно запрошуєте мене на побачення?
Це так недоречно.
Шліть фото.
Із запитами преси владнав.
-Про все подбав. -Дякую.
Мені байдуже, на який відчайдушний крок піде Джон задля уваги.
Я вище цього,
бо нас чекає справжня місія, яка допоможе багатьом бездомним.
Ранковий шампусик?
Не вгадав.
Ми придбали перший готель «Простору для всіх».
Прекрасна історична будівля, яка вмістить понад 600 нужденних.
-За це й вип'ємо. -Так!
-Що ви робите? -Святкуємо.
Ні, не можна. У вас дуже багато роботи.
Купівля готелю – лише перший крок.
Він був покинутий роками.
Електрика, сантехніка, дозволи.
Такою кількістю азбесту можна вбити армію.
У мене в школі був азбест, і зі мною все бобре.
Ти сказала «бобре»?
Треба прибрати й узятися за пріоритетні задачі.
Тому сідаймо за роботу.
Ті тістечка були на мій день народження.
Важлива дата. Мені вже тридцять.
Лікарі вважали, що я не доживу до 13…
Звучить, як дуже довга історія, Ейнслі. Часу обмаль.
Те саме говорили лікарі, і ось я тут.
ВЕЛИКІ ГРОШІ
НЕДОСТАТНЬО КОШТІВ
ФОНДОВА БІРЖА
ОСТАННЄ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Так. Наприклад зараз…
Смузі з фолієвої кислоти й капусти кейл…
-для омолодження. -Дякую.
Смачніше, ніж зазвичай.
-Що за присмак? -Джин.
Точно, його я й відчуваю.
-Прийшли люди… -Люблю «Нетямущих».
Можна дещо сказати?
Ти копія Шер Горовіц.
О боже. Твоя правда. Продовжуй.
Тільки подумай. Ти живеш в ЛА.
Стильніших за тебе я не знаю.
Ти така ж чудова й безкорислива,
і помагаєш бідним та потворним.
О боже. Ти бачиш мене наскрізь.
Кому потрібні реальні стосунки? Вони закінчуються гівняно.
Тому я відкидаю чоловіків.
У романтичних комедіях завжди щасливий кінець.
Знову Софія.
-Вона прислала PDF. Це що? -Я тобі розкажу. Це насильство.
Софії треба заспокоїтись.
Їй треба навчитися розслаблятися після роботи, як ми.
-У неї такий поганий характер. -Надокучливий.
Що таке PDF?
-Знаєш, як розшифровується PDF? -Як?
Перестань діставати фактичного боса, Софіє.
Тільки поглянь.
Цей будинок ідеально нам підходить. У нього такий потенціал.
І така історія.
Ти знала, що тут Бетті Форд зірвала з Лайзи Міннелі перуку?
Коли приїде архітектор?
О, Айзек? Він живе за власним розкладом.
Проте він найкращий.
Він переробив чотири мої будинки, два літаки
і реконструював підземний ТЦ Барбри Стрейзанд.
Моллі! Пробач за спізнення.
Я їхав сюди, а тоді побачив стару прекрасну
ротонду, яку мусив сфотографувати.
Що ж.
Ротонда стоятиме там і після зустрічі. Ви спізнилися.
Так, але світло буде інакше.
-О боже. Краса. -Це ж…
Уперше бачу таку красу.
Вибач за Софіїну поведінку.
Перейдемо до справи?
Зайшов далеко. Це кухня Дженніфер Еністон.
У неї люстра в морозильній камері?
Висить на її старій весільній сукні.
Зупинись.
Ні. У цьому біда. Не можу зупинитися, коли…
-вже почав. -Ідемо?
Так. Ідемо.
Так.
Що він робить і чому це триває так довго?
Він надихається. Дай людині попрацювати, Софіє.
Ці вітражі – такий прекрасний приклад артдеко.
Спайки, мабуть, цинкові.
Однак я в захваті від ієрархії цього простору.
Відчуття, яке ми передамо в кожній кімнаті.
Мені потрібно, щоб у номерах
був санвузол і замикалися двері.
Це можливо? У вашій «ієрархії простору»?
Ці номери можуть бути красивими й зручними водночас.
Люди, які тут оселяться, давно жили без базових зручностей.
Пріоритет на…
То ви вважаєте, що ці люди не заслуговують на красу?
Що?
Ні.
Я говорю про інше.
Слухайте. Можете вліпити тут свої ґарґуйлі.
Проте зосередьмося на основних вигодах.
Ґарґуйлі? Чудово! Запишу у щоденник.
Авжеж, у вас є щоденник. Шкіряний.
-Ні. Тому що я веган. -Не сумніваюсь.
Здивована, що повідомили аж зараз.
Продовжимо екскурсію?
Між ними хімія?
Так. Ого.
Напруга, суперечки.
Це перша сцена романтичної комедії.
Як же чудово. І слава богу,
бо я думав, що цілий день будуть балачки про старий будинок.
-Краще застрелитися. -Ага, точно.
От і він. Наш А-клас!
Слухай. Хотів поговорити
про твою дуже вбогу кризу середнього віку.
Я б не називав це «кризою». Але так, ти точно підмітив.
Чудово. Маю для тебе надзвичайну пропозицію.
Я тут стартую
дуже цікаву нову криптовалюту Крейг Койн.
Крейг з «г» і Койн з «й».
Хочеш купити п'ять коїнів десь так за десять тисяч доларів?
Говарде, все нормально?
Мені просто потрібні гроші.
Мені соромно жити в кузини Моллі.
Колись я мріяв
стати директором власної компанії. А тепер мені не вистачає на житло.
Просто я трохи у відчаї.
От халепа, старий.
Можна без цього сленгу білих? Мені й так погано.
Аякже, друже. Вибач.
Ну, може, я тебе виручу.
Я ж бухгалтер.
Можу кинути оком на твою фінансову ситуацію.
Така допомога від білих мені подобається.
-Так, брате. -Ні.
-Ні? Не добре. -Ні.
-Не добре. Зрозумів.
Привіт, Моллі. Що скажеш про той PDF?
Не хочу знати, що це.
Ми прийшли поговорити про важливіше.
-Про хімію. -Не розумію, про що ви.
-Про тебе й Айзека? -А що він?
-Він чудовий, скажи? -Розумний, талановитий, самотній.
Однак не з тих самотніх, які самі дуже довго, і ти думаєш:
«Гм, що ж таке?»
Я зрозуміла. Мені він не цікавий.
Як це – не цікавий?
-Він такий красень. -Згоден.
-Так. Об'єктивно він красивий. -Бачиш? Так і знала.
А ще зарозумілий і впертий, як баран.
Як і ти! Ти теж баран. Ідеальна пара.
Не хочу про це говорити. Я заклопотана.
У мене зустріч. Ідіть уже.
Софіє, він тобі сподобався. Ти аж пашіла.
І торкалася волосся.
Я поводжуся так само, коли бачу, як Стенлі Туччі їсть каннолі.
Геть звідси.
-Гей. -О, Софіє.
Я йду на дах готелю. Де ти?
-Я принесла плани, які ти просила. -Тому й дзвоню.
-Мене не буде. -У якому сенсі?
Ти сказала скасувати всі зустрічі й негайно їхати сюди. Що…
Тут щось не те. Що це означає?
-Чому на даху бар? -Бар?
Не знаю. Може, вип'єш чогось і розслабишся?
О боже. Це постановка. Ти підстроїла побачення.
Усе, Софіє. Не забудь блиск для губ.
-В офіціанта є. -Ні, ні.
-Не треба цих постановок. -Привіт. Що тут таке?
Моллі сказала піднятися, бо тут якась архітектурна катастрофа.
Не знаю, що це. І чи таке взагалі буває.
Я говорила з Моллі. Вона не прийде.
Зі мною вона вчинила так само.
О, ясно.
Якщо це те, що я думаю. Це ж…
-Так. Постановка. -Постановка.
Хочу наголосити, що це не моя вигадка.
Ясно. Дуже підкреслене «не».
Вибачте. Просто Моллі постійно…
Дивує вас дивними,
але розкішними ситуаціями, до яких ви не звикли?
-То ви давно на неї працюєте? -О так.
Вина?
Вам, мабуть, треба на роботу.
Я ж не відмовлюся від безплатного бордо.
Ви знали, що це бордо, просто глянувши?
Такий уже букет.
А ще на пляшці пише «Бордо».
-Я не… -От і… Ні, це…
Ну, можемо випити по келиху.
Тоді підемо, а Моллі вгамується.
Ого. Гаразд.
-Гідний план. -Так.
-Після вас. -Авжеж.
Отже, ти щотижня витрачаєш 96% зарплати.
Погляньмо, які витрати можна скоротити.
Добре. Зі мною треба суворо. Критикуй мене, не жаліючи.
Так. Перше, що впадає у вічі, ти платиш за 16 підписок на відеоігри.
Ага. А тепер до непотрібних мені речей.
Ти все ще платиш за парну психотерапію,
хоч ви з Танею розійшлися кілька місяців тому.
У неї з Джаредом дуже складний період.
А ще цього року ти йдеш на три концерти Бейонсе.
Це для здоров'я.
Якщо не можеш витрачати менше,
то треба глянути на твоє майно.
У мене нема майна, Артуре.
Нема нерухомості. У цьому й біда.
Ні. Майно – це будь-що. Машини, мистецькі твори й таке інше.
Можемо сходити в мій старий гараж.
Так. Це вже краще.
Надіюся, що там ти себе покажеш, бо поки що…
я не вражений.
Ого.
-Ого. -Що?
Мушу зняти перед Моллі капелюха. Вона все продумала.
Це моя улюблена пісня Тоні Брексон. О боже.
То з якого ви району Нью-Йорка?
З чого ви взяли, що я з Нью-Йорка?
Я людина з акцентом. Ви себе видали.
Я не з Нью-Йорка. Я зі значно кращого місця.
-Он як? Звідки? -З Ньюарка, Нью-Джерсі.
З Ньюарка, Нью-Джерсі? І це краще за Нью-Йорк? Ньюарк?
Авжеж. Цегляне місто. У нас є Ньюаркський музей.
-Ратґерський університет. -Ага.
Місце народження Вітні Г'юстон і Джейсона Александра.
Справу закрито. А що є в Нью-Йорка?
Ви гарно представили Ньюарк.
Мабуть, уперше в історії.
Ага.
-А ви звідки? -Я з Вемблі.
Це як Ньюарк, але в Англії.
-Ясно. І що є у Вемблі? -Що є у Вемблі?
У нас є кулінарні дива, це вже точно.
«Бурґер Кінґ», «КФС». І «Тако Белл».
Можна бути з вами відвертою? Я люблю мережеві ресторани.
Можна бути з вами чесним?
По суті, на всі будинки, які я планував,
мене надихала мережа «Ті-Джі-Ай Фрайдейз» у Вемблі.
Вибачте, це найгірше…
Ще келих?
Я вип'ю ще, якщо ви будете.
Звісно.
-Досить. -Добре.
Дякую.
Софія п'є каву.
Схоже, хтось не спав допізна.
Що? Ні. Я лягла в ліжко о 21:00.
Але ж ти не спала? Бо Айзек був прямо в…
О ні. Перестань.
По-перше, Моллі, більше таких підстав не роби. Ненавиджу сюрпризи.
Добре. Я ще вчуся.
Проте ми таки гарно провели час.
Ваша правда. Айзек – чудовий чоловік. Ще й смішний. Але…
І задок гарний. Продовжую.
-Однак нічого не буде. -Як це – нічого не буде?
Та це був шик на рівні «Холостячки».
Айзек не взяв мого номера. Я йому не цікава.
Та ну. Якщо він тобі подобається, то сама його запроси.
О ні. Я ніколи так не робила.
Що? Ніколи не запрошувала на побачення?
Авжеж ні. Гляньте на мене.
Виражені вилиці, прекрасна усмішка, ноги, волосся.
Самі розумієте. Це мене кличуть на побачення.
Цілком розумію.
Гляньте, хто на цій кухні.
Ми всі шикарні.
Власне, пропоную хвилину вдячності за те, які ми шикарні.
У нас чудові характери, та ще краща зовнішність.
Амінь.
Формально це сексуальне домагання.
Однак мені приємно.
Та навіть шикарні люди мусять перебирати ініціативу.
Просто напиши йому.
-Це ж так просто. -Ні.
На. Його номер.
Знаєте що? Таким розмовам не місце на роботі.
Даруйте.
-Які ж у тебе губи. -Які в тебе губи.
А тут що таке?
Не переймайся. Ці речі я не віддам.
Це пам'ятні речі на тему реслінгу,
які я колекціонував з дитинства.
Неймовірно.
Ні. Якщо хочеш торкнутися, у мене є рукавиці.
Говарде…
це все можна продати за солідну суму.
Навіть не думай.
Я люблю ці речі понад усе.
Я б не просив тебе продати дочку.
А ці речі в мене довше, ніж вона в тебе.
Я знаю, що це складно, але якщо хочеш наростити капітал,
мусиш піти на певні жертви.
Гаразд.
Я дорослий, тому погоджуся.
Проте до Фанко Попів Мачомена я тебе не підпущу.
Добре. Танків Бобів Мачомена не чіпатиму.
Фанко Попів Мачомена!
Танків Бобів Мачомена.
Ми просто повторюємо те саме.
АЙЗЕК, ЦЕ СОФІЯ.
Усім доброго ранку. Починаймо.
Добре. Перше запитання. Ти вчора писала Айзеку?
-Не пам'ятаю. -Не пам'ятаєш?
Може, відправила кілька смс. Він не відповів.
Нічого такого. Треба завершити…
Ти сказала: «Кілька смс»?
Так, кілька. Може, з десяток.
-Багатенько. -О ні. Ні.
Дай телефон. Мушу оцінити шкоду.
-Виведу на екран. -Ні. Краще…
Господи, ні.
Стільки зеленого. Що ти накоїла?
«Це ж Айзек?
Мені твій номер дала Моллі. Моллі Веллз.
З роботи. Повідомлення що, не доходять?»
-Ох. -Мене починає нудити.
«Ти чув про Маклмора?
Він непоганий. До речі, скільки тобі років?
Емоджі руки, яка махає? Четвер чи радше чет-умер!»
А тоді бітмоджі тебе з гривкою,
яка повзе біля календаря, на якому напис "Уже п'ятниця?"»
Усі зрозуміли.
«Боже, дивлюся "Фрейзера". Який смішний пес».
Раджу зникнути.
-Утекти з країни. -Він правий.
Це ви мене змусили. Я знала, що йому не сподобалась.
Ти маєш його знайти й поговорити.
-Ні. Забудьмо. Це кінець. -Ні!
Це не кінець!
Я не дозволю. Ви хороші люди.
Приємні люди.
З вас вийде гарна пара. Справжнє кохання існує.
Так.
Справжнє кохання існує!
Вибач.
-Я пишу Ґорану. -Хто такий Ґоран?
Він мій охоронець.
Знайде будь-кого й де завгодно.
Не переймайся. Він служив у словенській армії.
Я переймаюся. Бо це люте порушення приватності.
-Чому вона… -Краще не треба.
Скільки часу на це піде, бо нам треба…
Він у «Марті». В центрі.
Він де? Просто в барі?
Чоловік тусується після моїх сорока повідомлень.
О ні! Ні-ні. Зі мною так не чинять.
Я знайду цього козла.
Енйслі, ти за головну. Проведи нараду.
Ого. Добре.
Почнемо з розігріву.
Якби ви могли стати кухонним начинням…
Я була б віничком.
Так!
Хочу сказати, що я дико кайфую.
Костюми, натовп. Забава – куди не глянь.
Артуре, люблю твою простакуватість,
але будь обережний з цими копіями поясів.
О боже! Фургон Гаррісон! Та ну, це ж Фургон!
Так! Як ти, брате?
Ні. Іди до мене. Як я тебе люблю!
Я твій найбільший фанат.
У дитинстві бачив усі твої матчі.
Навіть був на одному 2004 року, Сан-Педро, Зал Фішермана.
Коли з залу не могли прогнати яструба?
З ким ти борешся сьогодні? Кого переможе Фургон?
Я не виступаю вже кілька років.
Що? Але ж народ тебе любить.
Скажу чесно: кращого тіла, ніж у тебе, я не бачив.
Дякую. Та знаєш цих промоутерів:
кажуть, я постарів. Не хочуть бачити стариганів.
Як моя дочка з друзями.
Артуре!
Не осором мене перед моїм героєм.
Фургон. Ще автографи. Усе норм?
Радий знайомству.
-Взаємно, Фургон. -Мушу вертатись.
Кому підписати?
Будеш поводитися, наче ти в рекламі пива?
Ні-ні.
Послухайте.
Дивовижно, що стільки людей зібралося тут
у день, коли Денні мало б виповнитися 35 років.
П'ять років тому ми втратили неймовірну людину.
Та це не значить, що ми мусимо забувати
такого крутого хлопця.
Він…
Він завжди був і лишиться мені як брат.
ВАЛИ ЙОГО
Краса, скажіть?
Гасбро Брет Гарт 1992 року в ідеальному стані.
Гаразд. Мабуть, візьму.
З таким ставленням не візьмеш. Котися.
Говарде, серйозно. Ти мусиш щось продати.
Гаразд.
Невже я сьогодні не побачу, як б'ється Фургон?
Він легенда південної Каліфорнії.
У нього явно багато фанатів.
Такі, як я, усе віддали б, щоб побачити його бій.
На реддіті я годинами обговорюю з друзями
таких легенд, як він.
Екскалібура, Бі-Боя, Рікі Реєса, Людину-торнадо.
Викидати його так на узбіччя –
марнування таланту.
Промоутери тупі. Вони б могли на них нормально заробляти.
Сер, чи не хотіли б ви придбати щось дуже дороге моєму серцю?
З ДНЕМ НАРОДЖЕННЯ, ДЕННІ!
Не можу проїхати по тій вулиці в Пасадені,
не думаючи про Денні.
І той пурпуровий піджак.
Ви знаєте, про який мова.
Як же я скучаю, старий.
Не знаю, чи доречно…
Ні, прошу. Денні хотів би, щоб кожному дали слово.
-Правда? Кожному ж? -Так.
Аякже.
Вітаю.
Чи можу я розповісти щось таке, чого ще сьогодні не згадували?
Та історія з піджаком…
Прекрасна. Погоджуюсь. Які ж були часи.
Та найбільше я сумую за…
за всім.
За всіма його рисами.
-Ті часи в Пасадені. -Так.
Ого. Прекрасні спогади від усіх. Від усіх.
Та Денні не хотів би, щоб ми теревенили цілий вечір,
-правда? Він хотів би тусовку. -Так.
За Денні!
Так.
Гей. Вибачте, що приперлася на поминальну вечірку вашого друга.
Жартуєте? Денні був би в захваті.
Хай що це було… Від усього…
Те, що ви зробили.
То була б його улюблена мить.
Тішуся, що вшанувала його пам'ять.
Послухайте. Не проблема, але… чому ви тут?
Я хотіла поговорити про повідомлення, які надіслала вчора.
Повідомлення?
Ви, мабуть, писали на робочий.
Усе в порядку?
Ні. Усе гаразд. Жодних проблем.
Проте раджу викинути робочий телефон і купити новий.
Віддайте його мені прямо зараз? Я позбудусь за вас.
Я цього не робитиму.
Гаразд. Так, це тупо.
Я відправила кілька смс.
Не кілька. Я подумала, що вечір був гарний,
і засмутилася, що ви не хочете спілкування.
Вечір був чудовий. Я… Я збирався написати.
Та подумав, що ви захочете зберегти робочі стосунки.
А я… не проти.
Стоп. Це була повага до моїх кордонів?
Ого. Звідки ви?
Я ж казав. З англійського Ньюарка.
Точно.
Народ, заспіваємо для Денні?
-Буде караоке? -Ага. Денні любив караоке.
Хочете лишитися?
Розставлю їх у підвалі, хай на мене дивляться.
О, так.
Знаєте що? Я заберу всіх.
Хочете забрати все? Геть усе?
Ага.
-Гаразд. -Дякую, Фургон.
Говарде, стій. Зачекай. Не продавай колекцію.
-Ти ж сам казав її продати. -Знаю. Я помилявся.
Не продавай.
Я тільки цього й чекав.
Не продається. Геть звідси. збоченець. Господи.
Говарде, я хочу дати тобі грошей.
Ні. Не хочеш. Мені не потрібні подачки.
Це не подачка, а інвестиція. У твою нову компанію.
Ти про що?
Створи реслерську лігу
для Фургона Гаррісона й усіх інших.
Дай їм змогу знову виступати.
Стоп. Ти хочеш, що я заснував власну лігу?
Ти ж хочеш стати підприємцем? Ось твій шанс.
Ти ідеальний кандидат.
Знаєш цей світ краще за інших.
У тобі стільки енергії. Ти зумієш усе втілити.
Ну…
-Це можливо. -Так.
Потрібно просто орендувати Зал ветеранів і розповісти на форумах.
-Так. -Я міг би писати сценарії.
Сценарії?
Так. Нам є про що поговорити, але все це трохи ризиковано.
Думаєш, я зможу?
Слухай. Важливою віхою моєї сумної кризи середнього віку є те,
що я вчуся вірити чуттю.
А чуття підказує ставити на тебе.
Це дуже мило.
Тоді я буду радий працювати з тобою
-і твоїм чуттям. -Так.
-Проте права голосу ти не матимеш. -Само собою.
А тепер поможи все спакувати.
Треба скласти речі, поки не прийшов новий збоченець.
Обійми.
Не можна так обіймати Фургона, але не обійняти мене.
Я не хочу зачиняти дверей
Я не хочу більше страждати
Обійми мене
-Якщо наважишся -Так!
Я мушу тебе там уявляти?
Не йди від мене
Ні, ні, ні
У мене нічого не лишиться
Якщо не буде тебе
Вітні Г'юстон, королева Ньюарка. Оплески.
Ти бачиш
Моє серце наскрізь
Ти руйнуєш всі стіни
Силою своєї любові
Я не знала любові
Такої, як пізнала з тобою
Софія написала Айзеку, і він відповів.
Ура! Це все ми. Ми в цьому майстри.
Особливо ти.
Помагати людям, помагати друзям. Ти крута, Шер.
-Дякую. Мені приємно. -Так і має бути. І знаєш що?
Щоб відсвяткувати, приготую ще смузі з джином.
-Ура! -Ні?
Ні.
Кажеш, що я тобі небайдужий?
О Джош.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська