Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Alla som växer upp i Ohio vill spela för Buckeyes.
Ohio State har en vinnaridentitet.
Det är vad vi sysslar med.
Det går inte att överdriva effekten som Ohio States idrottsfakultet haft.
Man är otroligt stolta över den.
-O-H! -I-O!
Det är en av landets mest utrustade och finansierade idrottsfakulteter.
Det är college-idrottens främsta föredöme.
Är man Buckeye-idrottare på Ohio State är man en superhjälte.
Jag var så stolt över att vara en Buckeye. Det var väldigt stort.
Vi tänkte: "Vi är atleter för Ohio State."
Det var vad allt handlade om.
Vi blödde OSU.
Buckeyes är som en religion.
Vi dyrkade Ohio State University.
Vi dyrkade rödgrått.
Tills vi fick veta sanningen.
TYSTNAD! TV-SÄNDNING
Anklagelser om sexuella övergrepp på Ohio State University.
Ohio State utreder en före detta tränare för Buckeyes brottarlag.
Dr Richard Strauss.
Vi har med oss offret som påstår att han lett till undersökningen
och som berättar om anklagelserna.
När jag började rapportera om storyn 2018 låg fokus på en man:
En brottare vid Ohio State University
som påstod sig ha blivit antastad av en lagläkare.
Min första reaktion var: "Kan det stämma? Undrar om det stämmer."
Men vad han påstod var så känsloväckande.
Att en läkare vid universitetet
hade antastat inte bara honom utan även andra idrottare
och att det pågått i årtionden.
Fler började träda fram.
Ännu en tidigare student...
Ytterligare två Buckeye-brottare har trätt fram...
Fler offer träder fram med anklagelser...
Det öppnade dörren på vid gavel för mig.
Nya uppgifter om de påstådda sexuella övergreppen
rörande en lagläkare vid OSU:s brottarlag.
Vem var den anklagade läkaren?
Jag hittade knappt nån information om honom.
Det är svårt att hitta ett foto av denne doktor Richard Strauss.
Knappt ens universitetet har bilder av honom.
Han är en gåta.
Det är konstigt.
Det kändes nästan avsiktligt.
Och det gjorde det hela än mer oroväckande.
Vi var stolta att vara en Buckeye-familj.
När jag lämnade av min son på Ohio State University
när han var 18 år, mitt första barn att lämna boet,
grät jag på vägen ut.
Men jag tänkte: "Han är åtminstone i goda händer. Han är på Ohio State."
Så många unga män släpptes av på Ohio State.
Jag vill veta varför de utsattes för detta.
Hur kunde en sexbrottsling tillåtas på campus i 20 år?
Hur?
När Ohio State-skandalen kom fram var min första tanke:
"Bör jag involvera mig?
"Det här går djupare än jag är förberedd på."
Så jag involverade mig inte.
Jag är lärare.
En dag sitter jag i lärarrummet
och några andra pratar om det.
Och en av de manliga lärarna, en äldre man,
sa: "Det tror jag inte på.
"Om jag var där, om det hade hänt mig hade jag spöat aset."
Jag tänkte: "Du har ingen aning om vad du snackar om."
Nästa tanke var:
"Jag kommer att behöva prata om det här. Nu jäklar bär det av."
För Buckeyes har vi Dan Ritchie.
-Stå upp! -Upp!
Håll i benet! Gå inte efter ryggen!
Jag började med brottning för att pappa tänkte att det vore bra för mig.
"Han kan bli starkare och komma i form."
På den tiden var jag rätt tanig.
Men det var nåt med brottning
och jag bara växte med brottningen.
Den blev en del av mig.
Det var rätt otroligt.
Jag gillade att kämpa själv och förlita mig på mig själv.
Om jag tränade hårt och vann så var det för att jag hade tränat hårt.
Och det gjorde jag.
Och jag vann.
När säsongen började visade min tränare på gymnasiet mig rankingen.
"Du är rankad etta i hela delstaten."
Jag bara: "Va?" För mig var det helt otroligt.
Trots att Ritchie är från en skola på landsbygden...
Många tvivlade på honom av den anledningen
men han har dominerat hela året.
Jag förlorade inte på hela säsongen och vann delstatsmästerskapet.
1988 års delstatsmästare i viktklassen 75 kilo, Dan Ritchie.
Dan Ritchie!
Det gjorde att jag fick stipendium av Ohio State.
Jag började där 1988.
Min hemstad hade en befolkning på 32 000.
Bara Ohio State hade 50 000 studenter, så det var överväldigande.
Men jag tänkte att brottningen gav mig ett gäng killar att umgås med.
Jag träffade min rumskamrat, Mike Schyck, också brottare.
Vi blev direkt polare.
Första gången jag träffade Dan
hade han typ samma frisyr som Vanilla Ice.
"Är det här min rumskamrat? Åh nej."
Men inom kort blev vi bästa vänner.
Båda älskade brottning. Mer än älskade.
Brottning var hela mitt liv.
Sedan barnsben.
Kom igen, Mike!
Som barn var jag stridslysten.
Samarbetar vi kan vi ta oss till delstatsmästerskapet.
I åttan besegrade jag en 17-åring och tog mig till delstatsmästerskapet.
Jag var den första åttondeklassaren som lyckats kvala in.
Som 15-åring blev jag tvåa i delstatsfinalen.
Som 16-åring blev jag trea.
De två åren efter vann jag.
I viktklassen 69 kilo är mästaren Mike Schyck.
Många skolor skickade brev och ville rekrytera mig.
Till och med brev från Ohio States huvudtränare Russ Hellickson.
Han hade tävlat i två OS.
Han var en av landets bästa tränare.
Grabbar, jag sitter där i hörnet som brottningstränare.
Jag ser inte nog med kämpaglöd.
Russ var ny som tränare vid Ohio State och lovade att skapa vinnare.
Precis vad jag ville. Inga ursäkter.
Om inget annat, när ni kommer hem igen
kommer ni vara i bättre form än nån annan.
Hellickson hade en assistent, Jim Jordan,
och Jordan var en legend.
Jag såg honom vinna sin första NCAA-titel.
Året därefter vann han en andra nationell titel. Otroligt.
Jag valde inte Ohio State för skolan utan för Hellickson och Jordan.
Och brottarprogrammet de byggde.
De hade skyhöga mål och jag ville vara del av det.
Ohio States brottarlag skulle ge mig en chans
att inte bara bli nationell mästare.
Jag hade stora drömmar.
Jag skulle vinna OS.
Olympiern Russ Hellickson kunde hjälpa mig förverkliga min dröm.
Och alla visste vem Jim Jordan var.
Han var ett djur.
Väldigt religiös, ärlig. Han var en av de goda.
Samtidigt kunde han dela ut stryk.
Den perfekte mannen.
Efter en jämn match kom Jim fram och sa: "Jösses, det var en grym match.
"Du blir nog uttagen till laget."
Jag var peppad över att ha blivit uttagen. Jättepeppad.
Jag såg jättestor potential i Ohio State.
Man såg sig omkring och tänkte direkt: "Nationella mästare."
Nu kör vi.
GYMPASALEN
Inför terminsstarten skulle vi genomgå läkarkontroll.
Det har jag gjort i gymnasiet där läkaren kollar en på fem minuter.
Det här var annat.
De hade masskontroller uppdelade i flera stationer.
Man gick till en station och fick ett tandskydd.
Man gick till nästa där de tog ens blodtryck.
Och på nästa kollade de ens reflexer.
Till sist kom vi till en kö utanför en dörr.
Kön var rätt lång.
UNDERSÖKNINGSRUM
Några äldre studenter sa: "Det här lär ta ett tag."
De sa: "Dig kommer doktorn att gilla."
De skrockade och skrattade och jag fattade inte vad de menade.
Det blev min tur.
Man gick in i ett rum och läkaren satt i andra änden.
Han var vithårig.
Han fick en att slappna av för han var väldigt trevlig.
Doc Strauss presenterades för oss
som Ohio States ärade doktor i idrottsmedicin.
Dr Richard Strauss är specialist på intern- och idrottsmedicin vid OSU
samt redaktör för läkartidningen The Physician and Sportsmedicine.
Han var dr Richard Strauss från självaste Ohio State University.
Brickan på bröstet bevisade det.
Han undersökte hela kroppen.
Han kollade huden,
för hudåkommor kan få en bänkad för de är smittsamma.
Han kollade våra armhålor och värden.
Sen sa han åt mig att släcka.
Han satte sig på en pall och klappade en på sidan av benen.
"Ner med brallorna."
Det var mörkt. Man såg inget.
Jag tittar på honom och han har en pennlampa.
Jag står där och ser ner på en man
som har en ficklampa i munnen i höjd med mitt skrev
och jag ser hans hjässa.
Det kändes skumt.
Därefter tog han tag i ens snopp.
Han rörde den hit och dit.
Jag var förstummad.
Hela tiden sitter man där och försöker undvika att få erektion.
Helt ärligt.
Det är liksom det enda man försöker...
Man ifrågasätter sin sexualitet. "Vad är det här?"
Och precis innan man sa nåt så sa han: "Jag är bara noggrann."
När man kom ut gjorde alla den här minen...
Vi skämtade om det för vi visste inte vad vi just utsatts för.
Jag hade säkert samma min efteråt. "Vad var det? Jag fattar inte."
Och alla drev med en.
Det kändes fel, men jag bara accepterade det.
Det är inget man sätter sig ner och diskuterar.
Spring så fort ni kan i 1,5 km.
Kom ihåg er tid.
Tränarna låtsades som ingenting.
De struntade i det. Deras fokus låg på träningen.
Färdiga, gå!
Jag är från en konservativ familj.
"Gör som du blir tillsagd. Gör som tränaren säger."
Jag visste inte vad som hänt men vi var där för att brottas.
-O-H! -I-O!
Under brottningssäsongen plågade Russ och Jimmy skiten ur oss.
Tre saker är nyckeln till framgång.
Idag ska vi fokusera på oss själva.
De förvandlade mig från en medelmåtta till en riktigt skicklig brottare.
Min karriär gick jättebra. Jag vann allting.
Ett vackert kast av Schyck! Han har räddat läget.
Nu försöker få till en nedtagning. Han lyckas och vinner!
De flesta av lagkamraterna var fantastiska.
Då var det klart. Förstaårseleven från Ohio State är mästaren.
Gjorde dr Strauss mig arg?
Ja, men jag hade uppfattningen
att ilskan hjälpte mig prestera bättre och uträtta saker.
Jag kände att jag behövde ilskan.
Som många andra, när jag klev ut på mattan försvann allt annat.
Oro om betyg, om tjejer,
om dr Strauss, eller all annan oro bara försvann.
Ritchie, 21-9-2. Anmärkningsvärt för en förstaårsstudent.
Jag lyckades avskärma det.
Jag la det nånstans där jag slapp tänka på det.
Det funkade ett tag.
Men det blev bara värre.
Dr Strauss var lagets läkare och så var läget.
Var vi sjuka fick vi gå till honom.
Behövde vi läkemedel för nåt gick vi till honom.
Hade vi skadat oss var det honom vi gick till.
Varenda gång undersöktes hela kroppen
och därmed även ens könsorgan, varenda gång.
Och han hade aldrig på sig handskar.
Alltid hud mot hud.
Han höll pungkulorna med ena handen.
Bästa sättet att beskriva det är som kinesiska stresskulor.
Samtidigt frågade han hur det gick i skolan.
Typ om jag hade nån flickvän, om jag var sexuellt aktiv.
Han gjorde inte bara så här.
Han hade ansiktet så nära att man kände hans andedräkt på kuken.
Jag kände att nåt var fel, men jag var naiv när jag började på college.
Och att brottas på college är inte lätt.
Vi fick lära oss att bita ihop.
Så jag klagade aldrig.
Men jag var jämt där inne.
Efter min tid där var min akt flera tum tjock.
Hundratals gånger.
Jag skadade mig varje match.
Brottning är en brutal idrott.
Det är typ ett slagsmål med regler.
Man får många blåmärken.
Jag minns att jag stukat fotleden
och dr Strauss höll upp och inspekterade röntgenbilderna
för att sen be mig ställa mig upp och klä av mig.
Han tog pallen, gick fram till mig och undersökte mina könsorgan
med ursäkten att vi måste kolla att jag läker
och att mina lymfkörtlar inte var förstorade.
"Du är som en häst som måste kunna fortsätta tävla.
"Därför behövs de här grundliga undersökningarna."
Jag har aldrig ansett mig vara ett offer.
Jag har idrottarmentaliteten att om nåt är dåligt så löser man det.
Jag tror att vårt sätt att "lösa" det var att skämta om det.
Så det var synligt för alla.
Killarna skämtade jämt:
"Jag måste gå till doktorn." "Akta koddarna."
Vi hade öknamn för honom. Dr Gelétassar eller Geléfingrarna.
Jag hörde nån kalla honom Dr Funboy, men det blev bara mer direkt.
Typ: "Vad fan är det med den snubben?"
Det var en smutsig hemlighet som alla tassade runt
och bara bet ihop.
För vi är Buckeyes.
Det är svårt att hitta en mer macho kultur
än den bland brottare i amerikanska mellanvästern.
Den här storyn har en stor macho-aspekt.
Jag har skrivit om Ohio State för Sports Illustrated flera gånger.
Buckeye Nation är en identitet för miljontals människor.
Kärnan i den identiteten är att vara tuff.
För män innebär det att emulera krigararketypen.
Om att vara outslitlig och dominant.
Och i än större grad om man är manlig idrottare.
Lever man inte upp till det avvisas man med ilska.
Jag har sett folk gnälla.
Jag ser mesiga miner i mångas ansikten.
För att nån annan tagit nåt från dem.
Det här är en tuff idrott, grabbar. Det är en tuff idrott!
Vill ni inte vara med så stick!
Så se situationen med Strauss med det i åtanke.
Vad händer? Nån har dominerat dig fysiskt.
Brottas man och blir dominerad fysiskt så förlorar man.
Och om han väger hälften så mycket?
I idrottstermer är det en ojämn kamp.
I den världen, vad är man då för man?
Och om han dessutom antastar dig sexuellt?
Vill man prata om det?
Vill man erkänna det?
Och om man gör det, kommer de andra ens att lyssna?
Mamma frågade mig en gång:
"Berättade du för Russ eller Jim om det vi fått veta nu?"
"Berätta" skulle antyda att de inte redan visste.
Tränarna visste.
Killar klagade på dr Strauss till Jim Jordan.
En brottare sa: "Varför måste han kolla våra nötter och kukar hela tiden?"
Jim Jordan svarade:
"Om han gjorde han så mot mig skulle jag bryta nacken av honom."
Så han visste.
Och Russ visste.
Vad dr Strauss kan ha gjort under hälsokontroller
eller undersökningar av idrottare när de var skadade
verkar vara oacceptabelt, men ingen berättade det för mig.
Jag kände bara på mig att han var lite för invasiv.
Han var alltid för närgången vid invägningar.
Han rörde vid grabbarna och vände på dem.
Han tog dem om midjan och vände på dem.
Och när han undersökte huden rörde han alltid den.
En gång sa jag åt honom: "Du rör dem för mycket."
"Jag är bara noggrann."
"Vissa gillar inte det. Vissa är känsliga för sånt."
Han struntade i det.
Ett kort samtal, och inget hände.
På den tiden pratade män inte om sin sexualitet eller sina känslor.
Jag tror att tränarna var obekväma och såg mellan fingrarna.
Russ Hellickson var ens surrogatpappa när man var i Columbus, Ohio.
Anser han inte det viktigt nog att sparka läkaren är det en signal.
HÅLL KÄFTEN OCH TRÄNA
Några killar lyckades prestera så.
Jag var inte en av dem som frodades i den miljön.
Det orsakade interna problem för mig
för att jag inte lyckades prestera så bra som jag visste att jag kunde.
Jag kände stor skam för att jag inte var tuff nog att kunna bita ihop.
Efter att folk fått reda på det här är det många som säger till oss:
"Jag hade pryglat honom", och så vidare.
"Vad då 'tafsade'? Varför pryglade du inte bara honom?"
Strauss tillvägagångssätt...
Han hade aldrig en sköterska eller tränare i rummet samtidigt.
Aldrig.
Så det var alltid ord mot ord.
Ja, jag kunde ha smällt till honom, men vad hade hänt då?
Tänk er att jag går ut och där ligger en knockad vit gubbe.
Och den gubben har jobbat på universitetet sen 1979.
Så vad ska jag göra? De skulle relegera mig.
Han skulle få behålla jobbet och jag skulle förlora mitt stipendium.
Vi hade så mycket att förlora.
Jag var inte rik. Jag hade inte en massa pengar.
Så stipendiet var jätteviktigt.
Vi var maktlösa.
Allt jag visste var att jag ville bli nationell mästare.
Jag tänkte inte mucka gräl med självaste Ohio State University.
Och helt ärligt var det han utsatte mig för...
Det var kanske inte ens olämpligt. Jag visste inte.
Det är en auktoriserad läkare.
Examen från Harvard, jobbat i Chicago och på University of Pennsylvania,
och i militären.
Han publicerar vetenskapliga artiklar.
Vad man än säger har han svar på tal.
Och man är en naiv tonåring.
Dessutom hade han en stor maktställning
för om han inte godkände hälsokontrollen fick de inte tävla.
Han hade all makt.
De gjorde inget åt det.
Så Strauss blev djärvare.
Vi kom ner från brottningssalen.
De flesta var oroliga för invägningen så vi bastade i 20-25 minuter.
Och mycket riktigt, där satt dr Strauss.
Sen följde han oss till duscharna.
Strauss stod med ansiktet utåt.
Det är som med en mikrofon.
Är duschmunstycket här, står man så här.
Men han duschade så här, med ansiktet mot oss.
Och han var först in och sist ut.
Sen kunde han gå ut och få syn på en annan grupp killar och typ:
"Oj, jag glömde tvätta nåt. Jag får duscha igen."
Och så duschade han igen.
Russ lät honom till och med ha ett skåp i vårt omklädningsrum.
Så Strauss var alltid där inne och såg på
medan killarna klädde av sig, torkade sig, klädde på sig...
Han gjorde inget. Han varken sprang eller tränade.
Ändå duschade han flera gånger om dagen med manliga idrottare.
Så skamlöst var det.
Han blev upphetsad medan han såg på.
Det var...
Det är inget jag vill...minnas.
Att förtränga såna saker...
Jag sa: "De gillar inte att du duschar med dem."
"Du duschar ju jämt med dem."
"Inte i en timme."
Det var uppenbart att dr Strauss gillade att vara i duschen med idrottarna.
Så han duschade mycket.
Då är matchen igång.
Dagens domare är Fred Feeney.
Feeney är en av delstatens bästa domare och har varit med länge.
Wow! Vilken match!
Efter matcher signerar man matchprotokollet och går.
Man dröjer inte kvar och ger folk high-five.
Man drar, för inget bra kan hända för nån är sur för nåt.
Man bara drar.
Jag kom in i omklädningsrummet och...
Man klär av sig, duschar och går. Inga konstigheter.
Medan jag var där kom dr Strauss in.
Jag kände dr Strauss sen många år från att ha jobbat med Ohio State.
"Hej, dr Strauss. Hur är det?" "Bra, Fred."
Han sa "bra match" och vi kallpratade.
Och han börjar klä av sig precis bredvid mig.
Trots att det fanns massor av ledig plats.
Jag tittade på honom. "Vad sysslar du med?"
"Jag ska ut ikväll, så jag måste ta en dusch."
Okej, visst.
Så jag klär av mig,
tar en handduk om mig och går in i duschen.
Kort därefter kommer dr Strauss in i duschen.
Alla duschar var lediga, men han valde den bredvid min.
Okej...
Och nästa sak som händer
är att jag ser att han inte tvättar av sig.
Han onanerar. Han onanerar bredvid mig.
"Vad fan gör du?" "Jag tvättar mig bara, Fred."
Konstigt jävla sätt att göra det på.
Jag minns att jag vände på mig
och plötsligt kände jag hans hand på rumpan.
Och...
Jag kan inte förklara varför det drabbade mig på så vis...
Det drabbade mig så pass att jag inte ens reagerade.
Jag borde ha knockat honom när han gjorde så.
Men det gjorde jag inte. Jag gick därifrån.
Jag gick till mitt skåp och började klä på mig.
Strauss kom ut ur duschen med en handduk om sig.
Jag såg tydligt att han hade stånd.
Jag bara: "Vad fan håller du på med?"
"Det är inget fel med det. Du har snygg röv, snygg snopp...
"Du borde vara stolt."
Återigen var jag överväldigad av hur obegripligt det här var
att jag klädde på mig utan ett ord.
På vägen ut såg jag Russ Hellickson och Jim Jordan i slutet av gången.
Jag tittade på dem och sa: "Strauss runkade bredvid mig i duschen."
Båda kollade på mig.
Jim Jordan såg mig rakt i ögonen och sa:
"Det är Strauss. Du vet hur han är."
Och Russ instämde.
Medan jag gick därifrån
tror jag att jag började förtränga det.
Djupare och djupare.
Jag kunde inte bearbeta det.
Fortfarande.
Man fick reda på att det inte bara är brottarna som utsatts.
De manliga gymnasternas anläggning låg i Larkins Hall,
samma plats som brottningssalen.
Han hade ett skåp i deras omklädningsrum.
Han hade ett skåp hos fäktarna, hos football-spelarna...
Jag hörde att han hade ett skåp hos simmarna.
Femton, sexton idrotter. Det är helt galet.
Han var överallt.
Hockey var bara...
Är man kanadensare vill man bara bli hockeyspelare.
Det var målet och drömmen.
Jag gick till rinken tidigt på morgonen. Jag kallades rinkråtta.
Jag älskade sporten.
År 1985 hade jag turen att vinna ett juniormästerskap.
Många skolor försökte värva mig.
North Dakota försökte, och de var en gigant.
Men Ohio State passade mig bättre.
Jag kunde börja direkt.
Målet var att utvecklas på Ohio State i fyra år och sen bli proffs.
Ohio State gav mig ett fullt stipendium, vilket var fantastiskt.
Allt jag dittills hoppats på hade inträffat.
Så jag var peppad.
Första gången jag mötte dr Strauss var 10 dagar efter att jag började på OSU.
Vi gick till gympasalen och gjorde hälsokontroller.
Han var trevlig. "Var är du ifrån? Välkommen till Ohio State."
"Har du gjort en hälsokontroll förr?" "Inte vad jag minns."
"Har du undersökts för bråck förr?" "Nej."
"Vill du dra ner byxorna?"
Jag visste inte vad en bråckundersökning var.
Jag visste inte vad jag inte visste.
Jag minns att jag gick därifrån och tänkte: "Det där var underligt."
Jag tog avstånd från det.
Sen sa nån: "Du måste ha stor snopp", fast med andra ord.
"För du var där inne länge. Snyggt. Kul för dig."
Jag tänkte: "Jag fattar inte riktigt vad ni menar, men okej."
Sen gick jag.
Jag borde ha frågat: "Är det normalt? Varför behövde han göra så?"
Men vi litade på Strauss för han var lagets läkare och det var hans jobb.
Man är så glad att få spela sporten man älskar på Ohio State.
Det är här man vill vara.
Jag träffade honom några gånger och undersöktes var gång för bråck.
En gång fick jag ett slagskott på foten.
Det första han gjorde: "Dra ner byxorna."
Och undersökte mig för bråck.
Jag tänkte: "Jag har ont i foten. Det är foten jag har ont i."
Men han var vår läkare.
Det måste vara "normalt" för ingen har sagt nåt.
Men det påverkade mig djupt.
Så jag gick till tränaren efter jul
och försökte säga att nåt inte stämde med läkaren.
"Han är lite underlig", och typ...
Han sa bara: "Bry dig inte om läkaren. Fokusera på ditt spel."
FÄKTNINGSTRÄNARE VID OHIO STATE 1978-1999
Min mor var den enda kvinnliga tränaren för ett herrlag vid Ohio State.
Hon tränade dam- och herrlag i fäktning.
Kort efter att mamma tog över herrlaget
började hon höra rykten från de manliga fäktarna
att nåt var skumt med dr Strauss.
Att han kastade ögon efter männen när de duschade
och han verkade vara nära dem mer än vad som föreföll normalt.
Jag minns en incident mycket tydligt.
Min dåvarande pojkvän hade avslutat ett träningspass och örat blödde.
Mamma sa: "Gå till tränaren och se om de kan göra nåt åt det."
Jag följde honom dit och dr Strauss var där.
Så fort han såg min pojkvän: "Visst. Stig på, stig på."
Sen stängdes dörren.
Direkt efter besöket kom han ut och sa:
"Jag gick in, visade örat,
"och det första Strauss gör är att be mig dra ner byxorna."
Han berättade för mamma vad som hänt och hon tog upp det med sin chef.
OSU:S IDROTSFAKULTETS KONTOR ST. JOHN'S ARENA
Fäktningstränaren säger: "Jag är orolig att det förekommer olämpligt beteende."
Hon anar inte.
Men hon vet att det är olämpligt att lagläkare duschar med idrottarna.
Hon vet att det är olämpligt att han tafsar på deras skrev i onödan.
Så hon lämnar in ett klagomål.
LEDNINGEN
Deras ståndpunkt var att det var hörsägner.
De ville ha bevis.
"Utan bevis kan vi inte göra nåt."
Hon sa åt de manliga idrottarna:
"Vi behöver bevis. Vi behöver att nån träder fram.
"Jag hjälper och stöttar er gärna."
Men ingen tog erbjudandet.
Så mamma klagade själv till ledningen om dr Strauss.
Hon träffade dem regelbundet för de var hennes chefer.
Hon klagade på dr Strauss år efter år
för fäktarna gick på skolan tre-fyra år och sen kom en ny kull.
Det var ingen engångsföreteelse. Det förekom regelbundet och löpande.
Ingenting gjordes åt det.
Mellan vilka datum var du chef för idrottsmedicin?
-1990 till 2004. -Okej.
Hade du då ansvar att ta tillsyn över anställda?
Ja.
Hade du ansvaret att ha tillsyn över Richard Strauss?
Ja.
År 2019, när dr Richard Strauss offer stämde Ohio State,
samlade advokater in vittnesmål från tidigare anställda.
Dr John Lombardo var Strauss chef på idrottsfakulteten 1993-1995.
Det var ditt jobb att förhindra att idrottarna antastades av lagläkaren?
Ja.
Fäktningstränaren har nog med utsagor och bevis att gå till cheferna
och gör detta upprepade gånger till olika ledningar.
Jag ska visa dig ett brev du skickade den 7 november 1994.
Och vad gör skolan? Samma sak John Lombardo gjorde 1994.
"Jag har undersökt de farhågor fäktningstränaren lyft
"angående hennes idrottares vård.
"Jag har talat med henne och hennes farhågor bygger på rykten
"som cirkulerat i tio år utan grund."
Hon får en avhyvling.
"Det är bara hörsägen och rykten
"och du menar att det får räcka på grund av din inkompetens?"
Har du pratat med nån fäktare vid OSU angående Strauss påstådda uppförande?
Nej.
Folk hade ju inga mobiler de kunde filma med.
Skolan har inte alls tagit sitt ansvar och hanterat alla tidigare klagomål.
Mamma berättade historierna hon hört
och det enda svaret hon fick var: "Skaffa bevis."
Så vitt du vet, pratade nån från OSU nånsin med studenterna om Strauss?
Inte vad jag vet.
Rykten och anspelningar. Vad mer kan det vara?
Det blir bara rykten om man underlåter sig att dokumentera nåt alls.
Frågade du nånsin nån tränare om Strauss uppfört sig olämpligt?
Inte vad jag minns.
Frågade du nånsin tränaren om Strauss uppfört sig olämpligt?
Inte vad jag minns.
Skolan lät honom vara.
Men äntligen skapar det nog med väsen att Strauss säger:
"Då slutar jag som fäktarnas läkare." Han har gott om andra lag.
Dr Strauss föreslog att en annan läkare ska ta över som fäktarnas läkare.
Jag vet inte om det var hennes klagomål
men jag vet att det även tog över ett årtionde innan det hände.
Charlotte Remenyik var ensamvargen,
den enda som sa: "Det här får inte fortsätta."
Men även efter att en tränare trädde fram
och vägrade låta honom undersöka hennes idrottare
hindrade ingen honom från att göra det mot alla andra.
Den kvinnliga fäktningstränaren är orolig utifrån vad hon fått höra.
Hon byter inte om med herrarna men är upprörd nog för att gå till sina chefer.
Hur kunde det här tillåtas fortgå och varför sa ingen nåt?
Kanske för att OSU:s lag dominerade.
Vilken landning!
Randleman säkrar segern åt Ohio State!
Rex Holman!
Ingen ville besudla det med en skandal.
Men det gick inte bra för samtliga lag under de två årtiondena.
Men ändå tystnad.
Sen hände nåt.
Richard Strauss var utöver jobbet som lagläkare
även en pionjär inom steroider.
ANVÄNDNING AV ANABOLA STEROIDER
Han publicerade artikel efter artikel om anabola steroider.
BIVERKNINGAR AV STEROIDER
Det var på 80-talet folk började förstå sambandet
mellan steroider och idrottsprestation och vad dopingpreparat kan göra.
Richard Strauss gick i bräschen.
Ett proffs liknade att tävla mot idrottare som tar steroider
med att ge dem tre meters försprång på hundra meter.
Ett stort incitament för att spela rysk roulette med ett farligt preparat.
Vi ska prata med en idrottsläkare som forskat om steroider.
Anabola steroider har inte varit särskilt relevanta för allmänheten
för de flesta vet lite om dem.
Flera källor har sagt att Strauss gav dem steroider.
Och flera källor sa att han distribuerade steroider.
Jag pratade med en tidigare tränare.
En av hans uppgifter var att ge steroider till idrottaren.
Det var då folk började inse hur man kunde lura systemet.
Strauss ansågs vara experten.
Han hade ett litet kontor, ett undersökningsrum.
Han hade ett låst medicinskåp där.
Endast han hade nyckeln.
Och däri fanns steroider.
Strauss kände till att man testades för doping.
De kallade in oss för att ge oss "vitamin B-12".
Det hade jag fått förut, men det här var nåt annat.
Det var strax innan de nationella mästerskapen.
Jag minns att de gav oss en rätt stor spruta.
De sa att det var B-12 men det tror jag inte på.
Jag tror att det var testosteron.
-Mådde du annorlunda? -Jag mådde bra.
Jag mådde väldigt bra.
Jag kände mig energisk och återhämtade mig snabbare.
Den effekten har nog inte B-12.
Där fanns en behållare där det stod: "Endast för användning på djur."
Vi kallade det "djursaften".
-Gav dr Strauss er den? -Ja.
Och... Många blev biffiga på Ohio State på sent 80-tal och tidigt 90-tal.
Som om han inte hade nog med övertag
gav detta Strauss ännu en hållhake på folk.
Om han sa: "Han anklagar mig bara för att jag gav honom steroider"
så räcker det för att förlora stipendiet.
Och om man själv var tränaren
och man vet att läkaren ger ens idrottare steroider,
eller om man är idrottschefen,
vore man inte obenägen att anklaga läkaren
och ta risken att läkaren tar till nåt fult knep?
Man undrar vem som övervägde det.
"Det är bättre att hålla tyst
"för om vi gör det rätta och gör oss kvitt honom
"och det offentliggörs så blir det kaos."
Men det handlar om mer än steroider.
Det är inte huvudskälet till att folk höll tyst.
Folk kunde inte och jag tror kan fortfarande inte helt förstå
hur det kunde hända.
Hur kunde 18-20-åriga idrottare...
Hur i hela friden kunde de falla offer för sexuella övergrepp?
Det för oss tillbaka till konceptet skam.
Vi har svårt för att se män som offer på det här sättet
och det har missgynnat dem,
inte bara vad gäller vad folk tror om dem
utan vad de tror och trodde om sig själva.
Richard Strauss utnyttjade det.
Strauss förgrep sig inte på alla.
Han siktade in sig på unga män
som främst var från landsbygden,
som fokuserat på idrotten under hela högstadiet och gymnasiet
och som var sexuellt oerfarna, och naiva.
Många av dem var den första i familjen att gå på college
och de var helt beroende av idrottsstipendiet.
Han riktade in sig på de männen och groomade dem.
Han var alltid snäll och gav komplimanger.
Han manipulerade en
men man fattade inte att det var det han gjorde.
När man är 18, 19 eller 20
har man inte hört talas om sexuella rovdjur.
Man har inte hört talas om grooming.
Särskilt termen grooming. Den hade jag aldrig hört förr.
Det var precis vad han gjorde.
Han fick en att gilla honom.
Han blev ens vän.
Han fotade killar.
Han gav en sitt visitkort och sa att han kan göra en till modell.
Vi såg honom ofta med kamera i handen.
Han fotade Jim Jordan för Russ Hellicksons bok.
"Jaså? Är han fotograf?"
Och man fick höra att han var väldigt skicklig.
Han tog jättebra svartvita foton.
Vi hörde att en brottare fotograferats och fick nåt modelljobb tack vare det.
Han blev modell.
Han blev framgångsrik som modell. Han tjänade pengar.
Vi bara: "Wow. Okej."
Under sommaren försökte jag jobba som modell
för att tjäna lite extra.
Och dr Strauss sa:
"Behöver du bli fotad så kan jag göra det. Jag är fotograf."
"Jag är en fattig collegestudent. Hur mycket kostar det?"
"Lugn, det är min hobby."
Så jag begav mig hem till honom.
Han hade en liten studio i ett av rummen.
Han sa: "Vi tar några bilder med bar överkropp."
Jag tog några bilder med bar överkropp.
Sen började han röra vid mig.
Han börjar dra ner mina byxor.
Jag bara: "Nej, det där tänker jag inte göra."
Han visade negativen och sa:
"Vad tycks om de här bilderna?"
Så vi började prata om fotona igen...
När jag blickar tillbaka tänker jag: "Jag satte mig själv i den situationen.
"Varför gjorde jag så?
"Jag vet ju hur han är och satte mig ändå i den situationen.
"Är det mitt eget fel?
"Varför försatte jag mig i den situationen?"
Men det gjorde jag.
Jag började få höra ofta:
"Du är dr Strauss favorit, va? Det är han.
"Du är dr Strauss favorit."
Plötsligt var dr Strauss alltid närvarande.
Ja...
Knuffa honom, Dan!
Han var alltid där.
När vi gick av isen var han där.
Och om nåt hade hänt så undersökte han en.
Man hade inget val.
På den nivån ska man kunna skärma av annat
och bara göra sitt jobb på isen.
Jag kunde bara inte det.
Jag kunde aldrig fokusera.
Under träningarna: "Vad gjorde han så för?"
Man gör övningar och jag hade svårt för att minnas vad nästa moment var.
Jag var ett vrak.
När jag kom dit var jag fokuserad, en maskin.
Sen rasade allt.
Ännu ett slagsmål. Al Novakowski.
Man hade ingen man kunde prata med.
För man vet inte att man är den enda han gör så mot.
Det bara fortsatte urarta.
Jag blev mig aldrig lik.
Jag minns en söndag morgon när jag försov mig.
Man får inte missa träningen.
Jag minns att jag tänkte: "Nu sitter jag i skiten."
Jag gick till tränarens kontor och bad om ursäkt.
"Du är färdig här."
"Vad menar du?"
"Du är en cancer för det här hockeylaget."
Hela min kropp bara...
Han slog min dröm i spillror.
Hela min värld gick upp i rök.
Jag visste inte vad jag skulle säga så jag reste mig och...
Jag lämnade rinken och kom aldrig tillbaka.
Jag minns att jag drog axeln ur led under en träning.
Russ sa: "Be dr Strauss kolla på din axel."
"Gud... Då var det dags igen."
Jag står naken framför honom.
Han gör samma vanliga undersökning.
Han gnider bakom pungkulorna och drar mig i snoppen.
Jag är spänd.
Jag stirrar upp i taket och bara: "Snälla, låt det få ett slut."
Han fortsatte.
Jag tittar ner på hans hjässa. Så nära var han.
Han lutar sig fram, och samtidigt drar jag mig bakåt.
Jag drar undan höfterna,
och han lutar sig bakåt: "Okej, upp med brallorna."
Jag drog upp dem utan ett ord och gick därifrån.
Jag hoppade över träningarna.
Jag försvann ett par veckor.
Till slut gick jag till Russ kontor.
"Russ, jag pallar inte längre."
Han svarade: "Okej. Om du vill komma tillbaka
"så är du välkommen tillbaka, men okej."
Det var allt.
Efter att ha brottats för honom i tre år var det allt han sa.
Det var min sista dag i brottningslaget.
Jag lämnade brottningen på Ohio State
och hoppade av skolan, för jag hade inget stipendium längre.
Delstatsmästaren, Dan Ritchie.
Pappa var så arg.
"Du har bara tre terminer kvar. Vad är problemet?"
Jag kunde inte berätta.
Jag visste inte hur.
Jag var inte stark nog att förklara för honom:
"Pappa...
"Så här ligger det till.
"Och jag står inte ut."
Och jag tror att det faktum att jag inte kunde det
påverkade negativt...
Vår relation blev sig aldrig lik efter det.
Berättade du för föräldrarna?
Att jag förlorat mitt stipendium?
Nej.
Vad skulle följdfrågan bli då?
"Varför petades du ur laget?"
Att berätta för sina föräldrar som är...
Alltså...
Jag berättade inte att jag petats eller att jag förlorat stipendiet.
Jag berättade för vissa att jag slutat spela. "Varför då?"
"Jag var inte bra nog."
Vissa reagerade: "Vad snackar du om?"
Särskilt killar som kände mig och gamla tränare som sett mig spela.
"Vad snackar du om?" Jag bara undvek frågan.
Jag antar att jag internaliserade lögnen.
Jag började supa och blev deprimerad.
Samtidigt klättrar och expanderar dr Strauss.
Här har vi en man som fått massor av klagomål i över ett årtionde
och vad gör Ohio State?
STUDENTHÄLSAN
De befordrar honom.
Han blir huvudläkare vid OSU:s studenthälsa.
"Vänta lite. Va? Alla visste ju!"
"Lagläkaren duschar med idrottarna och så blir han befordrad?"
Förbluffande nog är det precis vad Ohio State gör.
Så dr Strauss fortsätter som han gjort i över ett årtionde.
Att antasta manliga collegestudenter
under sken av att han är läkare.
Jag hade en knöl på bröstet och beslutade att få den undersökt.
Jag såg att skolan hade en vårdcentral och gick dit.
"Du ska få träffa dr Strauss."
En läkare kommer in. Han var rätt småvuxen.
Han verkade trevlig.
Han började fråga om vad som hänt och varför jag var där.
Sen började han ställa riktigt konstiga frågor
om huruvida jag var homosexuell och såna grejer.
Det föreföll jättekonstigt.
Sen bad han mig klä av mig naken, vilket också verkade mycket konstigt.
Men han var ju läkare. Jag var bara ett barn.
Jag tänkte att han vet bäst.
Sen undersökte han mina könsorgan.
Jag minns inte att han använde handskar.
Jag minns att jag kände hans andedräkt mot mitt kön.
Sen frågade han om jag nånsin ville ligga med fler än en person.
Jag kände mig riktigt illa till mods för jag förstod att nåt var fel.
Sen höll han mitt bröst och typ masserade det.
Det var då han tryckte skrevet mot mig.
Jag märkte att han hade stånd.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag försökte ta mig ur situationen så gott jag kunde.
Sen gick jag.
Jag minns att jag var så himla arg.
Jag ringde nästa dag och fick tag på Ted Grace.
Chefen för studenthälsan.
Han sa: "Vill du komma hit så kan vi diskutera det med Strauss."
Det är relevant att den första visselblåsaren inte var idrottare.
Steve Snyder-Hill behöver inte bry sig om maktobalansen stipendierna skapade
eller skam i omklädningsrummet.
Så han hade mer makt.
Höj höger hand.
Försäkrar du att ditt vittnesmål
är sanning, hela sanningen och bara sanning?
Ja.
God morgon, dr Grace. Jag heter Ilann Maazel.
2019, under en pågående stämning inlämnad av Strauss offer
förhörde advokat Ilann Maazel Ted Grace, Strauss före detta chef.
Min byrå är mest känd för att ta sig an mäktiga intressen.
Kommunen, delstaten, USA:s regering,
flera stora företag, många viktiga och mäktiga personer.
Vi talar sanning till makthavarna.
Dr Strauss stod under dig på studenthälsan, korrekt?
Korrekt.
Jag skulle säga att dr Grace
var den enda på OSU som nånsin gjorde nåt åt dr Strauss.
Och det skrämmande är att det nog stämmer.
Han är den enda som nånsin gjorde nåt alls åt dr Strauss på 20 år.
Och det började äntligen 1995.
Du närvarade vid ett möte mellan mr Snyder-Hill och dr Strauss?
Korrekt.
Jag kom in och där var dr Strauss.
Strauss var väldigt hjärtlig.
Men när jag sa att han tryckt sin erektion mot mig
slog han näven i bordet och skrek: "Du vill bara förstöra mitt rykte!"
Jag stelnade till, för jag var bara ett barn.
Jag var omgiven av läkare och tänkte: "Jag vet inte vad jag ska säga."
Det visste inte de heller. De var chockade.
Man börjar tvivla på sig själv.
"Kanske var det bara hans plånbok jag kände.
"Jag kanske misstog mig."
Så efter det gick jag ut och var väldigt upprörd.
Jag gick och sen ringde Ted Grace mig: "Hur kan vi gottgöra dig?"
"Jag tror dig att jag misstog mig om du intygar att det inte hänt förr."
Då sa han: "Jag lovar att det aldrig hänt förr."
"Toppen. Kan jag få det skriftligt?"
Det blev tyst i luren. Jag märkte att det plågade honom.
Men några dagar senare fick jag ett brev från honom.
Det här är ett brev du skrev
till Steven Snyder-Hill 26 januari 1995, korrekt?
Korrekt.
"Jag vill försäkra dig om att vi aldrig fått klagomål om dr Strauss,
dock flera positiva kommentarer."
-Det stämde inte, korrekt? -Korrekt.
24 år senare fick jag reda på
att en kille lämnade ett klagomål tre dagar innan mig.
Tre dagar innan.
Berättade du för Steven Snyder-Hill om den studentens klagomål?
Det tror jag inte.
Jag vill försäkra dig om att vi aldrig fått klagomål...
Jag vill förresten tillägga... Om du tillåter?
Varsågod.
Jag insåg först nyligen att det inte stämde.
Men du skrev brevet 23 dagar efter klagomålet, korrekt?
Jag vet. Men det var... Jag...
Jag antar att jag inte ännu fått kännedom om det första klagomålet
när jag skrev det här, för jag har ingen...
Jag har inget skäl att avsiktligt ljuga för Steven Hill.
Steven Hill sa att om ni fått tidigare klagomål angående Strauss
så skulle han inte dra tillbaka sina anklagelser.
Vad betyder "dra tillbaka sina anklagelser"?
Vill du bara svara?
Han sa att ni behövde intyga att ni inte fått andra klagomål.
Så står det här.
Och vi talar om anklagelser mot Strauss gällande sexuella övergrepp, korrekt?
Korrekt.
Jag vill att det ska protokollföras att jag misstog mig när jag skrev det.
De ljög för mig.
De sa åt mig vad jag skulle tro och jag trodde dem.
Så jag fortsatte leva mitt liv
i tron att jag haft fel om honom.
Det var mycket större än jag trodde.
Mycket större.
En kväll mådde jag dåligt och hade svårt att svälja.
Jag hade väl druckit för mycket vodka.
Min rumskamrat körde mig till studenthälsan.
Jag gick in som vilken student som helst.
Vilket sög. Jag var van vid att vara idrottare och...
Men då var jag vanlig student.
Jag står i kön och sköter mitt eget.
Plötsligt får jag syn på honom.
Där var dr Strauss.
Den gången gjorde han inte som han brukade.
Undersökningen gick mycket snabbt.
"Det är struplocket. Det rör sig så här."
Jag hade spasmer.
"För att bli av med spasmerna måste vi söva dig.
"Vi ger dig lugnande så att spasmerna slutar."
Jag var tacksam.
Typ: "Tack för att du beter dig som en läkare."
På sjukhuset fick jag en spruta med lugnande.
Sen sa han: "Jag skjutsar dig hem."
Jag minns inte att jag satte mig i bilen men att han hjälpte mig till rummet.
Jag la mig ner. Jag kunde inte röra mig.
Jag var typ förlamad.
Han gnuggade min sida eller rygg och jag tänkte: "Fan vad skumt."
Men man är så... Man försöker bearbeta situationen.
Men man är så hög att man inte riktigt...
Så...
Sen våldtog han mig.
Jag vaknade på morgonen och...
Jag försökte bearbeta det.
"Vad..."
Jag försökte minnas kvällen, hur vi hamnade i den situationen.
Och...
Jag var chockad.
Jag bara...
Och vem kan man berätta för? Vem?
När jag intervjuade Al Novakowski
hade utredningen identifierat 47 våldtäktsoffer.
Nu vet vi att han var det 48:e.
När jag fick veta att de visste,
att Ohio State University visste att han tafsade på idrottarna
blev jag utom mig av...
Än idag tänker jag: "Herrejävlar. Har de inga egna barn?
"Har de varken hjärta eller själ?"
Det finns en plats för såna människor, och det är inte himlen.
För de som visste... Kan ni föreställa er? De visste!
Hur många fler finns det som kanske aldrig träder fram?
Jag hoppade av skolan.
Och dr Strauss fortsatte.
År efter år efter år.
Det här är bevisföremål 19.
-Ännu en djupt oroande incident. -Ja.
Det var det tredje direkta klagomålet mot dr Strauss?
Korrekt.
Student A:s klagomål kom 3 januari 1995, korrekt?
Korrekt.
-Student B klagade 6 januari 1995? -Korrekt.
Och du skrev det här pm:et 10 januari 1996, korrekt?
Korrekt.
-Mer än ett år senare. -Korrekt.
Studenten uppgav att dr Strauss kommenterade hans stora muskler
och bad honom ta av tröjan.
Sen sa dr Strauss år Student C att ta av allt från midjan och nedåt.
Student C beskrev undersökningen som att han smekte honom.
Ja.
-Sen fick studenten utlösning. -Ja.
Har du hört talas om patienter som får utlösning?
Nej.
Enda gången du hört det är i samband med dr Strauss?
Ja.
Under utredningen av klagomålet gav du dr Strauss beordrad ledighet?
Korrekt.
...beordrad ledighet i väntan på utredningen.
En otrolig sak med fallet är
att dr Grace inte anmälde dr Strauss till läkarkommittén.
Utan det var dr Strauss som anmälde dr Grace.
ANKLAGAN OM OETISKT AGERANDE
Han sa att dr Grace konfronterat honom angående påstådda sexuella övergrepp
och att dr Strauss var den som blev förorättad och trakasserad.
Tre månader efter Student C:s klagomål anmäler dr Strauss dig.
-Ja. -Du hade inte gått till kommittén än?
-Korrekt? -Korrekt.
-Eller kontaktat dem? -Korrekt.
-Eller klagat på Strauss till kommittén? -Korrekt.
Och i juli 1996 träffade du läkarkommittén?
-Korrekt? -Ja.
-På grund av dr Strauss klagomål? -Korrekt.
När kommittén äntligen frågade ut dr Grace
tillsatte kommittén själv en utredning av dr Strauss.
I juli 1996 hade ingen vid universitetet klagat på dr Strauss, korrekt?
Inte skriftligt.
Inte alls, enligt läkarkommittén.
Efter det höll OSU ett hemligt förhör av disciplinär art med dr Strauss.
De delade inte resultaten med studenterna eller nån annan.
Och i tysthet omplacerades han från posten som lagläkare
och från studenthälsan.
"5 augusti 1996 informerade Williams Strauss att han vägt all information
och att han bestämt att Strauss post inte skulle förlängas.
-Korrekt? -Korrekt.
Men allt annat förlängdes. Han var ännu professor i internmedicin.
-Och i förebyggande medicin. -Ja.
-Fortfarande professor i folkhälsa. -Korrekt.
Universitetet sparkade aldrig Strauss?
Inte vad jag vet.
Richard Strauss gick till slut frivilligt i pension år 1998.
Och efter att han gått i pension gav OSU honom statusen "emeritus".
Det är en ära att ha den statusen.
-Och OSU gav dr Strauss den äran. -Ja.
-Behövde de göra det? -Jag antar inte det.
Det är knappast nån som blivit vanärad
som lämnar Columbus och tvingas i exil,
utan en ärad fakultetsmedlem vid Ohio State
som får flytta västerut och njuta av solen.
Det är nån som startar eget i Kalifornien.
Han kan fortfarande hänga på väggen
att han är professor emeritus vid Ohio State.
Det är inte nån som fått ta konsekvenserna av sina grova brott.
Han förgrep sig sexuellt på football-spelare,
brottare,
tennisspelare,
hockeyspelare,
fäktare...
Han antastade studenter som inte var idrottare
som han träffade på studenthälsan.
Han gjorde det upprepade gånger, mitt under näsan på OSU.
Och det hela kanske aldrig hade uppdagats.
Men 20 år senare förändrades allt.
Idag är ännu ett steg
i en fortsatt jakt på ansvarsskyldighet och rättvisa
för Larry Nassars fruktansvärda och förgripande beteende.
Hela karusellen med Larry Nassar och Michigan State...
Jag följde det noga för min dotter var gymnast.
Tack för att ni låter mig göra det här uttalandet.
Jag ringde Mike Disabato och vi diskuterade situationen.
Han läser upp vittnesmålen för mig.
Det jobbigaste jag gjort är att bearbeta att jag är ett av Larry Nassars offer.
Jag fattade inte vad han gjorde och att det var sexuella övergrepp.
Jag har fått lära mig att lita på läkare.
Jag bara: "Wow, precis som vi."
Han släckte lamporna.
Jag var ensam och utan tillsyn.
Samma sak hände varenda gång.
Även när mina knän och anklar var skadade.
Jag äcklades av mig själv snarare än Larry.
Betona vikten av att ta reda på hur detta hände
så att vi kan ställa de som gjorde detta möjligt till svars.
Det känns bättre om förövaren hålls ansvarig för sina handlingar.
Tack.
Det var så rörande att se dem tala.
Nåt hände inom mig.
I två månader pratade jag med mina lagkamrater.
För att bekräfta vad jag redan visste.
Att Richard Strauss var som Larry Nassar.
En dag, från ingenstans, frågade Mike Disabato mig om dr Strauss.
Jag berättade min historia.
Jag hade aldrig pratat med Mike om det men Mike frågade om dr Strauss.
Man sitter och tror att man glömt allting.
Och en och en halv timme senare...
"Wow. Det hände faktiskt."
"Och det också."
"Jag ska berätta för dem", sa han. Jag blev överraskad. "Berätta för vem?"
"Jag ska kontakta Ohio State och be dem utreda saken."
Jag var förstummad en stund.
-Sen bad jag honom låta bli. -Varför då?
Skam.
Anklagelser om sexuella övergrepp på Ohio State University.
Mike sa att han ändå tänkte göra det.
Ny information uppdagas i utredningen av en tidigare lagläkare vid Ohio State
som kan ha begått sexuella övergrepp.
Trots att jag inte ville vara delaktig sa jag till Mike:
"Jag tänker inte låta dig göra det här ensam.
"Jag gör det med dig."
Ännu en före detta idrottare vid Ohio State har trätt fram
och påstår att även han föll offer för Strauss sexuella övergrepp.
Jag beslutade att nån behövde ställas till svars.
Jag talar å mina lagkamraters vägnar.
Jag sa att jag ville hjälpa till.
Dan Ritchie är en av männen som hållit det hemligt i 25 år.
Klagomålet rör en student som besökte studenthälsan.
När fler personer trädde fram valde Ohio State att utreda sig själva.
OSU:S STYRELSEMÖTE
Precis som Penn State och Michigan State
gjorde de vad folk förväntade sig av ett universitet.
De betalade för en djupgående och oberoende utredning.
En full rapport ska offentliggöras när utredningen är klar.
Det blev snabbt tydligt att det inte var som USA Gymnastics-skandalen
och den dynamiken.
För det första fanns det ingen Larry Nassar att åtala.
Richard Strauss kunde inte längre dömas.
Advokaten som utreder målet delade det här idag:
Richard Strauss dog 2005.
Vi vet nu att OSU:s tidigare läkare dr Richard Strauss begick självmord.
Det låter makabert men jag granskade obduktionsrapporten
för jag ville veta allt.
Vad han hade på sig, hur han gjorde det,
vad de trodde han hade för skäl...
Jag ville hitta nåt tecken på att skälet var det han gjort mot oss.
De trodde att skälet var att hans smärtstillande inte hjälpte.
Han ångrade inte vad han gjort.
Han ville bara slippa smärtan.
Det var vad jag fick reda på, och det sög.
"Om läkaren i fråga är avliden,
vad är då meningen med utredningen?", undrar vissa.
Universitetet säger att utredningen har två mål.
Det ena: Att identifiera och utvärdera samtliga anklagelser mot Strauss.
Det andra: Att ta reda på om nån vid universitetet kände till anklagelserna.
Det skulle kunna leda till brottmål.
Är ett universitet avsiktligt likgiltigt inför sexuella övergrepp
så är det rättsligt skyldigt.
"Avsiktligt likgiltigt", tjusiga ord. Kontentan är huruvida de brydde sig.
Gjorde de nåt åt det?
Vidtog de rimliga åtgärder eller ej?
Inte nog med att OSU inte agerade,
de gav en känd sexbrottsling en maktställning.
Vi beslutade att dra dem inför rätta och jag var huvudsaklig kärande
i en stämning av universitetet.
Tidigare brottare vid Ohio State stämmer universitetet för åratal av övergrepp
och hävdar att skolan ignorerade klagomål på en lagläkare.
Det var läskigt.
Att stämma ett universitet som jag brottats för i flera år...
Det är galet.
Men nödvändigt.
Universitetet borde ha gjort mer.
De visste vad som pågick.
Jag kontaktade våra advokater och frågade vad jag behövde göra.
Dussintals män har trätt fram och stämt Ohio State University
angående anklagelser om en tidigare skolläkares övergrepp.
Det kom att tydliggöra den andra stora skillnaden mellan det här fallet
och Nassars övergrepp mot gymnasterna.
ANTASTA EN COLLEGEBROTTARE? FET CHANS.
Folk kunde inte begripa det.
KAN DE INTE BARA SLÅ LÄKAREN?
Hur kunde de här tuffa grabbarna...
Hur i all världen kunde de falla offer för sexuella övergrepp?
LÅTER HELT OLOGISKT
SKITSNACK.
BARA DYNGA OCH LÖGNER
De var ju brottare.
Och inte bara brottare, utan Mark Coleman.
Mark Coleman var tuffingarnas tuffing.
Han var enastående vid Ohio State och vann en nationell titel.
Och efter sin fina brottningskarriär börjar han med blandad kampsport.
Han var en framstående fajter.
"Ground and pound" var hans signum i UFC.
Vad betyder det?
Att man brottar ner motståndaren och bankar skiten ur honom.
Coleman är ett odjur.
Så hur kunde han falla offer för nån som Strauss?
KNAPPAST TROVÄRDIG
Det hela gjorde mig mycket nervös.
Jag ville att Ohio State skulle ta ansvar
och se till att det inte händer igen.
Men alla sa åt oss att dra åt skogen.
Så vem kunde vi vända oss till?
Låt mig presentera Russ Hellickson.
Russ.
Min relation till honom är så innerlig.
Som brottningstränare har jag tre döttrar
och över 500 söner.
Russ var som en familjemedlem. Han var en andra far för mig.
Så jag skickade ett lång sms till Russ.
"Du, vi behöver dig."
Och inom en timme fick jag svar.
ORDNA DET SÅ KOMMER JAG
Runt 20 av oss träffades på en skola som en av oss jobbade på.
Vi satt i ett rum med honom och berättade en i taget
precis vad vi hade utsatts för.
Alla fick sagt sitt.
Det var känslosamt.
Det blev min tur och jag frågade honom:
"Minns du när jag kom till ditt kontor och sa att jag inte pallade längre?"
"Det minns jag." "Jag berättade aldrig varför."
"Det här är varför."
Man såg hur han öppnade upp
och började sympatisera och förstå vad som hade hänt.
Efter mötet sa han att han skulle skriva ett brev
till vem han än behöver skriva till för att stödja oss.
Det var vad vi behövde. Vi behövde försäkran.
Vi gick därifrån som en enda stor familj.
Givetvis vände vi oss till Jimmy, vår före detta assisterande tränare.
Hans situation hade förändrats sen OSU.
Damer och herrar, låt oss välkomna kongressledamot Jim Jordan.
Tack. Ni är för snälla.
Jim Jordan var nu framstående för republikanerna i representanthuset.
Han var jämt på nyheterna och i media.
Kul att du ställde upp, kongressledamot Jordan.
Jag stödjer inte hans politik
men jag var stolt över honom som min collegetränare.
Han hade haft ideal han stått för och heder.
Disciplin är att göra det man inte vill när man inte vill göra det.
Att göra saker på det rätta sättet, inte det lätta.
Dina experter och din talesperson visste sanningen.
Men jag tror att även du visste.
Han var obeveklig.
Så jag tänkte: "Varför i helsike skulle inte han stötta oss?"
-Minns du dr Strauss? -Ja.
Jag kände läkaren.
Men Jim svek oss.
Men det stämmer inte att jag kände till några övergrepp.
Jag pratade med andra tränare. De kände inte heller till nåt.
Det stämmer helt enkelt inte.
Att vi visste men inte anmälde det stämmer inte.
Inte en chans att han inte visste.
Alla visste nåt.
Så om jag tror att han visste? Alla visste.
Gjorde det mig arg? Ja.
Vad tycker du om anklagelserna som riktats mot Strauss?
Allt jag vet är att jag inte kände till att dr Strauss begått några övergrepp.
Att hävda att han inte visste nåt, att inget hänt,
var ren och skär lögn.
Ren lögn.
Med oss har vi kongressledamot Jordan.
Första gången det hela ska avhandlas på djupet.
Först, vad var din reaktion?
Jag vet att killarna som påstår det här vet sanningen.
Jag varken såg eller hörde talas om några övergrepp.
Jag vet hur många samtal Jimmy haft angående dr Strauss.
Samtal i omklädningsrum är annat
än att nån säger att det skett övergrepp.
-Hörde du det i omklädningsrummet? -Nej. Då hade vi gjort nåt.
Var det nåt som inte ansågs vara övergrepp då men som anses vara det nu?
Nej.
Mitt skåp var inte bredvid Jims så jag vet inte vad han visste.
Men jag vet vad han sa till mig. Därför vet jag att han visste.
När han sa "Du vet hur Strauss är" bekräftades det för mig.
Han hade inte sagt så om han inte visste vad Strauss var.
Därför.
Jimmy tänkte nog att det skulle blåsa över, men icke.
Jim Jordan hävdar oskuld i fallet men kontroversen har inte lagt sig.
I stället vaknade folk till och det blev en stor grej.
Jim Jordan anklagas för att ha mörkat sexuella övergrepp.
Jim Jordan har svarat på anklagelserna...
Jim Jordan som var brottningstränare...
De pratade med Jordan och han gjorde inget.
När målet uppmärksammades trädde fler personer fram och sa:
"Ja, detta hände. Jag upplevde också detta."
Fler Buckeyes-brottare träder fram.
Fler offer träder fram med anklagelser.
Kanske var det toppen på isberget?
Då började Jordan ringa alla.
Han började ringa alla brottarna.
Han ringde till och med Adam Disabato, Mike Disabatos bror.
Åtta på morgonen ringde telefonen.
Jag svarade.
"Hej Adam. Det är Jim Jordan."
Jag bara...
Han pratade med mig i en halvtimme
om jag kunde stödja honom offentligt och avvisa anklagelserna.
Han bokstavligen grät i telefonen.
Han skiter fullständigt i mig och oss
och vill att jag ska försvara honom mot min bror?
Det är helt sjukt.
Jag antog att Jimmy nog snackade med Russ också.
Mycket riktigt hörde vi inget mer av Russ.
Han skrev aldrig nåt brev.
Han gav inget stöd.
Han vände oss ryggen fullständigt.
Jag hade så höga tankar om honom, han var som min andre far, och...
Det suger.
Russ sa att han skulle backa oss
men han valde ett annat spår.
Väldigt länge försökte jag få till en intervju med kongressledamot Jordan.
Hans personal vägrade att anordna en.
Jag fick reda på att han skulle närvara vid Hondas fabrik
så jag åkte dit.
Dan Ritchie säger att det var två skåp mellan Strauss och ditt.
Hur kunde du inte veta att han duschade där varje dag
och onanerade inför studenterna när de alla visste?
Han verkade stött för att han blev utfrågad.
Befängt. Jag har trotsat FBI och Skatteverket...
Så om jag misstänkte eller visste att nåt var fel hade jag försvarat dem.
-Du såg inget? -Nej, det gjorde jag inte.
Därför har samtliga tränare...
"Ingen berättade för mig. Jag hade ingen aning.
"Nej, det hände inte."
Sen slog en bomb ner i maj.
God dag. Idag vill jag kommentera och dela tankar
om rapporten som OSU offentliggjorde i fredags
angående situationen med den nu framlidne dr Richard Strauss.
Den ett år långa oberoende utredningen
som OSU betalat för offentliggjordes äntligen.
Det var bra att de beställde utredningen
men resultaten var så oväntade och djupt bekymmersamma.
Rapporten redovisar sexuella övergrepp
mot minst 177 tidigare studenter mellan 1978 och 1998.
Det finns utan tvekan många fler offer som inte trätt fram.
När man får se det svart på vitt och hur många som utsatts...
Jag blev förkrossad.
Jag hade ingen aning om hur stor omfattningen var.
Ingen aning.
Så när jag läste om det tänkte jag: "Herrejävlar."
Herrejävlar!
Jag visste vad vi, jag och Mike genomgått.
Jag visste vad några andra genomgått.
Jag visste dock inte omfattningen.
Jag läste rapporten från pärm till pärm.
Ju mer jag läste desto mer förbannad blev jag.
ANGÅENDE UNIVERSITETETS VETSKAP
Vi bör alla känna oss äcklade.
Klagomålen om de sexuella övergreppen meddelades inte till högre instans
av idrottsfakulteten eller OSU:s studenthälsa förrän 1996,
över 15 år efter att de första klagomålen togs emot.
Det mest chockerande var hur många som kunde ha stoppat det
men inte gjorde nåt.
En utredning fann att OSU kände till att en läkare antastade studenter
så tidigt som på sent 70-tal.
Enligt rapporten var Strauss beteende en öppen hemlighet
som över 50 personer i idrottsfakulteten kände till.
De visste och mörkade det.
De mörkade det.
Det är otroligt hur många som behövde se genom fingrarna
för att han skulle kunna hålla på så länge.
Kan anklagelserna påverka din kandidatur?
Alla kan genomskåda den historian, så även alla mina kollegor.
Är du alls oroad?
Han upprepade att han förnekar att han kände till övergreppen...
Jim Jordan är en ynkrygg.
En ynkrygg.
Han är ingen ledare, utan en ynkrygg.
Han övergav oss. Vår huvudtränare övergav oss.
Det är vidrigt.
Jag sprang på Russ på en brottningstävling.
Han kom in, med sin starka aura. "Hej Fred. Hur är det?"
Jag skakade hans hand. "Hej Russ. När ska du säga sanningen?"
"Det tänker jag inte diskutera, men ha en fortsatt trevlig dag."
Sen gick han.
Vi har inte pratat sen dess.
Tidigt efter att det kom ut fick jag chansen att tala med pressen
och valde att avstå.
Till slut valde jag att göra det för att Russ inte gjorde det.
Jim Jordan gjorde inte det.
Personerna som man trodde skulle backa en...
...gjorde inte det.
Därför valde jag att uttala mig.
Jag gjorde det vid styrelsemötet.
Jag ville inte gå till tidningarna.
Jag ville säga det direkt till er för jag värnar om Ohio State.
Jag är nån som...
Jag blöder rödgrått.
Mitt livs höjdpunkt var att brottas för Buckeyes.
Jag har läst saker som skrivs på sociala medier.
Det känns nästan som om jag inte var ett offer utan själva problemet.
Jag är inte problemet. Vi var inte problemet.
En ond man var problemet.
Vi vill bara att ni ska göra det rätta så att vi kan gå vidare.
Tack för att vi fick komma hit och tala.
Mike Schyck sa: "Jag ska åka upp dit och tala inför styrelsen."
Jag bara: "Okej. Då gör jag det också."
Jag gick fram och berättade min historia.
Mellan hösten 1988 och hösten 1992
utsattes jag för en sexbrottsling
i sken av en lagläkare som var anställd av universitetet.
Enligt er egen rapport kände universitetet till detta.
Före min inskrivning och efter.
Universitetet svek oss då
och det är nu ert beslut hur ni ska gå vidare.
Så jag lämnar er med denna fråga:
Tänker ni svika oss igen eller göra det rätta?
Tack.
Den här styrelsen kommer inte att avfärda er.
Vi vill göra det rätta.
OSU uttrycker ånger offentligt.
Vi vid OSU beklagar djupt övergreppen Strauss begick.
De var horribla
och universitetets underlåtenhet att agera är oförsvarlig.
Vi vidkänns universitetets misslyckanden under Strauss tid vid Ohio State.
Men det var manipulation, lögn och list.
Bakom kulisserna började de bestrida oss med näbbar och klor.
OHIO STATE VILL ATT STÄMNINGAR OGILLAS
Medan Ohio State sa sig vilja göra det rätta
yrkade de på att målet skulle ogillas på grund av preskribering.
I Ohio har man två år på sig att lämna in en stämning.
Det skedde för över två år sen, så osis.
Att åberopa preskribering
är typ uslingarnas sista utväg i fall rörande sexuella övergrepp
Katolska kyrkan har gjort det.
Pojkscouterna har gjort det.
Vi ser det göras av organisationer som försöker undgå ansvarighet.
Det var OSU:s försvar.
Typ: "Vi var så bra på att mörka dr Strauss övergrepp
att det är för sent att stämma oss."
Chock och ilska från hundratals käranden
som har protesterat mot universitetets yrkande
om att deras stämning ska ogillas på grund av preskribering.
Jag tror att när den egna utredningen avslöjade hur många som var inblandade
och hur stort problemet egentligen var så fick de panik.
Rapporten var förödande.
Och numer vet vi att de 177 överlevarna
var en bråkdel av den sanna siffran.
Det var tusentals övergrepp.
Det är ofattbart.
170 VÅLDTÄKTER
Det var en fullständig mörkläggning
som omfattade universitetets högsta ledning.
Om OSU är bra på nåt annat än football
så är det fiffel.
Strategin var att säga att de väntat för länge.
Men vad de inte räknat med
var att domaren skulle väga målet och säga: "Överlevarna har rätt.
"Ohio State försökte aktivt dölja detta.
"De skyddade den här sexbrottslingen."
Domaren avfärdade OSU:s åberopande av preskriptionslagen.
Plötsligt tror jag att mäktiga personer blev rätt nervösa.
OSU meddelade idag domstolen att man tänker upprätta
vad man kallar "Strauss Individual Settlement Program"
vari man ska nå förlikning i runt hälften av anspråken.
OSU höll fram en pengapott åt överlevarna.
En summa som var väldigt olik de summor som erbjudits
av andra universitet som haft egna övergreppsskandaler.
Penn State och Michigan State tog ansvar
på ett sätt som OSU inte har.
OSU behandlar inte sexövergreppsoffer som andra universitet har gjort.
För vi var män.
Det är varför.
Därför får vi inte samma erkännande.
Så vissa av oss höll i åtanke vad det skulle innebära
för andra manliga offer om vi accepterade ett lägre belopp.
Vi kunde ha ingått förlikning.
Jag kunde ha skrivit under avtalet och gått vidare med mitt liv.
Men förutom det låga beloppet
läste jag att de inte skulle ta ansvar för nåt av det som hände.
"Vi hävdar oskuld."
Det stod i avtalet.
Seriöst?
Kallar de det förlikning? De försökte tvinga oss att godta det.
Toppendeal, OSU.
Men offentligt säger de: "Han valde att inte ingå förlikning."
Men trots allt detta
vill jag fortfarande ge dem en chans att ställa saker och ting till rätta.
För när allt kommer omkring är vi alla Buckeyes.
Det känns som att ni tror att vi vill stjälpa universitetet.
Det är inte vårt mål.
Jag älskar det här universitetet.
Tillsammans kan vi uträtta stordåd igen om ni gör det rätta.
Tack för er tid. O-H.
Jag sa "O-H".
Nån ska svara "I-O".
Men det gjorde de inte.
Säger man så till nån och de inte svarar "I-O"
så är de ingen Buckeye.
Då är man nåt annat.
Ohio State förstår fortfarande inte och känns inte vid
det lidande de åsamkat tusentals män.
Tusentals män.
Höga skilsmässotal,
mycket missbruk, vare sig det är alkohol eller droger.
Flera har försökt begå självmord.
Och jag känner ingen som regelbundet kollar sig hos läkaren.
Ingen av dem.
Det är riktigt illa.
Man funderar på hur livet sett ut om detta inte hänt en.
Jag gör inte det för ofta för det är inte kul.
Ja...
En gång fick jag frågan: "Är du en överlevare eller ett offer?"
Personen ville skilja på termerna.
Jag fick fundera och sa: "Jag är en överlevare av sexuella övergrepp
men ett offer för OSU."
Kärandes advokater hävdar att OSU i verkligheten försöker förhala
eller till och med förhindra att målet går till rättegång...
Om de vill fortsätta lägga pengar på rättegångar så fortsätter vi.
Vill de bråka fem eller tio år till så gör jag det.
De måste ta ansvar.
Folk frågar om jag vill få skadestånd.
Det gör jag. Och jag ska säga er varför.
Om man ger nån fem dollar i böter och säger "Gör inte om det" så säger de:
"Fem dollar? Visst. Varsågod." Sen gör de om det.
Det måste svida, och det är pengarna de måste betala
för att de inte skyddade idrottarna som det var deras ansvar att skydda
när de tog hit dem för att tävla för dem.
Så ja, jag vill att de ska få betala.
Det är mitt sjunde år som tränare och jag är övertygad om
att den här idrotten lär en mer än nån annan idrott.
Man bygger relationer till killarna som dem mellan förälder och barn.
De börjar lita på en
och det är så magiskt.
Jag kan inte ens föreställa mig att jag inte skulle ställa upp för dem.
Wow.
I brottningssalen har vi en vägg där det står "integritet".
Det är vad jag förespråkar för grabbarna.
Det är det som definierar oss.
Ohio State University har en av landets största idrottsfakulteter.
Sen 2018, när Strauss offer stämde universitetet,
har OSU:s idrottsfakultet deklarerat intäkter på över 1,2 miljarder dollar.
Jim Jordan svarade inte på filmmakarnas begäran om en intervju.
Russ Hellickson svarade inte på filmmakarnas begäran om en intervju.
Ohio State avböjde filmmakarnas begäran om en intervju
med en av deras styrelseledamöter.
I mars 2023 bad Ohio State om att få målet prövat i högsta domstolen.
I juni 2023 nekade högsta domstolen dem prövningstillstånd.
Målet skickades till distriktsdomstolen för ytterligare prövning.
Översättning: Rasmus Edlund För TransPerfect Media