EN NETFLIX-SERIE
NICE, JUNI 2010
-Det här är min älsklingsbit. -Ja.
-Okej, då släcker vi. -Nej! En gång till, snälla.
-Nej, det var redan en gång till. -Snälla!
Nej, Inès.
Jag lovade att du skulle sova 20.30 och hon är nästan 21.
Vad var det?
Jag vet inte. Vinden?
-Tänk om det var ett spöke. -Ett spöke? Tror du på spöken nu?
-Nej, men jag är rädd. -Var inte det.
De är kanske rädda för oss.
Bu!
Kom igen. Lägg dig nu.
Ta det här.
Inget kan hända dig om du har det på dig.
Det är som att jag är med dig. Okej?
Sov gott.
Försvinn!
Skojar du med mig?
-Du satsade och förlorade, för fan. -Släpp mig!
Sonia? Är du där?
"BORTA FÖR ALLTID" EFTER HARLAN COBENS ROMAN
NICE, NUTID
De hittade Judiths DNA på en brottsplats i Ivry.
Två gängbrottslingar sköts på nära håll.
-Tror de att det var hon? -Jag vet inte. Jag fattar ingenting.
De ställde frågor om hennes familj.
De ville veta vad jag visste.
Jag visste ju inget, så de trodde att jag ljög.
Tror du att man kan leva med nån i två år
utan att veta om hon är kapabel till mord.
Jag vet inte.
Jag vet att vi aldrig riktigt känner dem vi älskar.
Om hon har gjort skit förut finns hon ju i belastningsregistret.
Då hittar vi det.
Jag vet, men kan du göra mig en tjänst? Det är viktigt.
Jag måste få se Judiths register.
Inte? Okej.
Det var som jag trodde.
-Vem är det? -Maéva.
-Hej? -Ja, Guillaume.
-Vi har ett problem. Mamma dolde nåt. -Vänta.
Det är lite svårt just nu. Jag…
Hon hade tömt sitt sparkonto. Pappa upptäckte det.
Han gick igenom mammas saker, men hittade ingenting.
Då fick han spel.
Han förstörde allting.
Pappa?
Ska vi äta? Det är sent.
Hon ljög för mig. Hon ljög aldrig.
Jag vill också förstå, pappa.
Nu reser du dig upp så går vi och äter och pratar om det.
NICE, JUNI 2010
Inès?
Här är personerna jag pratade om.
Den här herren är polis. Och damen är…
Hon jobbar med att lyssna på barn.
Vi ska visa dig några foton, Inès.
Titta på dem och säg om du känner igen nån.
Det är okej om du inte gör det. Okej? Fixar du det?
-Ja. -Okej, gumman. Titta noga på fotona.
Såg du den mannen igår?
-Ja. -Jag vet vem det är.
Han bor här. Jag minns inte vad han heter.
Jag har inte hört om honom på länge men det hände en sak för längesen.
-Han slog ihjäl nån med en sten, tror jag. -Var såg du honom?
I trädgården.
Han slogs med en annan man.
Kände du igen den andra mannen?
Jag vet inte.
-Det var mörkt. -Det gör inget, Inès.
Försök att minnas, gumman. Det är jätteviktigt.
Snälla, monsieur.
NICE, NUTID
Jag har gått igenom mammas konton.
Okej.
-Mår du bra? Du ser konstig ut. -Ja då. Berätta nu.
Det är enormt. 15 000 euro, bara i år.
Runt 700 euro i månaden, varje månad.
Samma sak åren innan. Hon tog ut 96 000 euro totalt.
96 000 euro?
Vad gjorde hon med så mycket pengar?
Har du kollat efter andra konton? Sparpengar, livförsäkring eller nåt?
Du har inte sovit. Du ser hemsk ut.
Kollade du anteckningsboken? Hon skrev ju ned allt.
Får jag se? Säg ett av datumen.
29 januari.
"Frisören 11.00, Café Lascaris, JMD, 15.00."
-Vad är JMD? -JMD…
Jag mår dåligt?
-Läs ett till. -Februari…
"20 februari, onkologen."
-25 februari. -25 februari…
"Café Lascaris, JMD, 15.00."
Vi tar ett till.
25 mars?
"Café Lascaris, 15.00."
Hade hon en älskare?
-Tror du att mamma hade det? -Nej.
"J"… Ingenting här. "D"? Inget där heller. Den här månaden?
-Inga större uttag. -Men kanske ett möte.
J.M.D. BELLES RIVES, ANTIBES
Idag klockan 15.30. Hotell Belle Rives i Antibes.
Vi hinner precis.
-Vad gör ni? Stannar ni på middag? -Nej, vi måste tyvärr åka, pappa.
-Ni hinner inte. -Vi ses.
-Vi är garanterat sena. -Nej, vi hinner.
Är det mammas älskare?
Hej, väntar ni på Florence Lucchesi?
-Vilka är ni? Vad vill ni? -Vi har några frågor.
-Bara fem minuter? -Okej.
-Är ni "JMD"? -Jag behöver inte svara.
"Jean-Marie Dabiancchi. Certifierad privatdetektiv."
Jag arbetar konfidentiellt. Låt mig gå nu.
Varför? Ringer du polisen annars? Är det smart?
-Vi är Florence Lucchesis barn. -Vad betalade hon er för?
Hon får förklara själv. Jag säger ingenting.
Har du inte hört? Hon är död.
Jag har arbetat för henne i åtta år. Hon bad mig hitta er bror.
Fred är död.
Han har varit död i tio år. Jag vet inte vad ni påstår?
-Såg ni hans lik? -Han blev skjuten och föll ner i havet.
Kroppen hittades aldrig.
En kontakt till mig spårade honom till Italien och Montenegro.
-Han var inblandad i rån. -Rån?
När vittnen fick se fotot på er bror kände de igen honom.
-Behöver vi den här skiten? -Nej.
Ni behöver inte tro mig.
Inte? Mamma har betalat er i åtta år!
-Efter åtta år måste ni ha hittat nåt. -Vittnen kände igen honom på fotot.
Du är en bedragare.
Du är en jävla bedragare.
Det känns osmakligt att ens stämma er.
Hur kunde mamma bli lurad av en sån?
Det är inte svårt att hitta sånt om Fred. Mamma ville tro på det.
Vad är det för jävla värld där såna skitstövlar
kan lura stackare som mamma?
Vi måste gå vidare. Vi blir tokiga.
Du har alltid ignorerat vår sjuka familj.
Vi ska testa IVF igen. Jag vill ha barn med Lili.
Jag pallar inte mer smärta.
Fred är död.
-Gör som jag, Guillaume. Hitta nåt annat. -Vänta lite. Jag kommer.
Helvete.
-Vad är det nu? -Har ni kontakter inom polisen?
Kan ni få tag i en persons brottsregister?
Mamma betalade tillräckligt för att ni ska göra mig den tjänsten.
Säger ni så om min son kan ni behålla era kakor.
Gå hem!
-Jag vill beklaga sorgen. -Ni behandlade honom som en buse.
Allt det hemska skvallret om Fred och oss.
Hur tror ni det kändes för min fru? Vilket hyckleri!
Sluta, pappa.
Det är nog bäst att ni går hem. Kom nu.
Jag ber om ursäkt.
-Ursäkta mig, madame Kasmi. -Hej, Guillaume.
Jag är så ledsen för din mamma.
NICE, SEPTEMBER 2008
-Du hälsar väl på mig? -Det är väl klart.
-Jag lämnar dig inte med katalanerna. -Jag skiter väl i dem.
Nu åker vi! Det är sån trafik på väg till flygplatsen.
Jag kommer.
-Jag måste gå. -Jag älskar dig.
Pappa är på sitt rum. Vill du ha te?
En kram?
Kom.
NICE, JUNI 2010
Den andre mannen var visst er grannes son. Frédéric Lucchesi.
-Hans bror kände igen honom. -Vad gjorde han där?
Vi ska ta reda på det.
-Hade er dotter ett förhållande med honom? -Med den busen?
Han blandade in henne i skumma saker.
Hon var ihop med hans bror Guillaume.
De gjorde slut när hon började studera i Barcelona.
Vi är ganska säkra på att mördaren var mannen er dotter kände igen på fotot.
Vi letar efter liket där han föll.
En sak förstår vi inte.
Vi hittade inte er dotters mobil. Hade hon en?
Ja, hon hade den alltid med sig. Den var som fastsydd i handen på henne.
Pappa!
NICE, NUTID
Guillaume?
Inès?
Oj.
-Förlåt, men du är sjukt lik henne. -Ja, det säger alla. Vad vill du?
Klockan funkade inte så jag klev på, så…
-Vem är det? -Det är ingen. Kom.
Jag ville be din mamma om ursäkt. Pappa är helt förstörd.
Med tanke på hur hon var när hon kom hem ska du nog undvika pappa.
Det gör inget gott för grannsämjan.
-Vad gör du nu för tiden? -Läser psykologi.
-Jaså? Det är väl mycket att göra? -Jag gör det mest för att bo kvar hemma.
Gör du? Vad lustigt.
Vill du inte därifrån? Se vad som händer?
Åka till Australien, dricka öl och sånt?
Jo, visst.
Jag vet inte. Det låter kanske dumt, men…
Jag är orolig för att lämna mina föräldrar.
Jag är rädd att de ska förtvinas i huset medan de sitter och väntar.
Nej, det är inte dumt.
Tack.
Minns du den här platsen? Du och Sonia gick ofta hit.
-Ja. Hur visste du det? -Jag följde ofta efter er.
-Jag såg på er när ni kysstes. -Jaså? Det var inte pinsamt.
Har du flickvän nu? Jag såg er efter begravningen.
Ja. Hon heter Judith. Vi jobbar ihop, vi…
Vi är sambor.
Hon verkade lite konstig sist. Jag såg er från fönstret.
Hurså?
Jag kanske är väldigt påträngande nu, men…
Hon såg inte okej ut.
Hon är borta.
Vad menar du?
Kvällen efter begravningen åkte hon hem, tog sina saker och stack.
Helt tyst sedan dess.
Innan det frågade jag: "Judith Conti, vill du bli min fru?"
Hon sa ja.
-Nästa dag drog hon. -Oj, jag hade ingen aning.
-Jag har sabbat allt. -Heter hon Judith Conti?
Det är nåt bekant med det namnet.
Förlåt, jag måste ta det. Det var kul att se dig.
Hallå?
Jag har Judiths brottsregister. Vill du verkligen veta?
NICE, JUNI 2010
Pappa!
Vad är det, älskling? Drömde du?
-Det är Sonia. Hon är här. -Nej då.
Det är ingen här. Titta.
-Lägg dig nu. Okej? -Vänta. Stanna här lite.
-Snälla. -En minut.
Lägg dig och blunda, okej?
Så ja.
-Jag är rädd. -Tänk på nåt du tycker om.
Nåt som gör dig glad.
Vet du, Inès, du måste anstränga dig nu, för…
Mamma oh jag klarar oss inte annars. Förstår du det?
Tänk om hon kommer tillbaka.
Sonia kommer inte tillbaka. Hon kan inte det. Hon är i himlen nu.
Hon kommer aldrig igen.
Men jag har sett henne.
Pappa, du måste tro mig.
Jag låter lampan var tänd, okej?
Mardrömmar gillar inte ljus, vet du.
Så ja.
Jag lämnar dörren öppen också. God natt, min fina.
NICE, NUTID
Vänta nu. Vad är det du säger?
Att kvinnan i mitt liv är dömd för prostitution tre gånger 2003-2007.
Jag kan inte tro det. Det låter orimligt.
Hon var en hora, Daco.
Vad hon gjorde för 15 år sedan… Det är hennes liv, hennes historia.
Det är hennes. Det ändrar inte vem hon är för dig nu.
-För mig, för ungdomarna. -Jag saknar henne så mycket.
Jag vill veta om hon mår bra. Hon måste förklara, även om hon var med en annan.
Jag vill bara veta.
Hjälper du mig?
Frågar du det på allvar?
Får jag se utdraget?
Det står om baren där hon greps, La Tigresse.
-Känner du till den? -Bara namnet. Är det en eskortbar?
Ja.
Ett annat namn nämns flera gånger.
Louis Menighetti.
-Han var nog hennes hallick. -Vänta nu, det vet vi inte.
Guillaume, jag måste gå. Jag måste förbi jobbet.
Jag ringer dig så ses vi senare. Här.
-Du? -Ja.
-Tack. Hej då, Abdou! -Hej då, Daco.
Jag tar en cola, tack.
Hej.
-Awa. Hur är det? -Bra.
-Hej. -Såg du Daco?
-Nej. -Han gick för en sekund sen.
Jérémy och jag missar varandra ofta nu för tiden.
-Ja, jag vet. Han berättade. -Det gjorde han, va?
Du har tur. För mig berättar han inget.
Han byter ämne eller går därifrån.
Jag är ledsen för det ni går igenom. Och…
Jag förstår inte.
Du är ledsen, men ni sysslar med era grejer.
Det är en bra ursäkt för honom.
Att rädda hela världen för att undvika att se sin tjej i ögonen,
och säga varför han inte vill bli pappa.
Jävlar…
Ja…
NICE, JUNI 2010
Det där är pappa.
-Och det där är du, va? -Det var enkelt.
Och är det här Sonia?
-Pappa säger att hon är i himlen. -Men inte på din teckning.
Mamma, då?
Mamma sover hela tiden.
Men pappa säger att om hon fortsätter så, så kanske huset är tomt när hon vaknar.
Det händer ibland.
När folk är väldigt ledsna flyr de in i sömnen.
Tills de hittar styrka igen.
Det skrämmer din pappa. Han kanske inte har hittat nånstans att fly.
Han säger att spöken inte finns, men jag ser henne.
Vad ser du?
Sonia. Jag är rädd för henne.
Varför är du rädd?
Då ska vi se…
Folk skadar andra när de är arga.
Eller om de har sårat oss.
Tycker du att du har sårat henne?
Lyssna på mig, Inès.
Din syster har ingen anledning att vara arg på dig.
Du har inte gjort nåt.
Det som hände var absolut inte ditt fel.
Barn ska inte skydda vuxna.
Det är tvärtom.
Vuxna ska skydda barn.
Fast de klarar inte alltid det. Förstår du?
NICE, NUTID
Han kanske är död eller har flyttat.
Det ser inte övergivet ut.
-Du har väl inte hund? -Va?
-Det luktar skit här inne. -Dra åt helvete.
-Du behöver en doftgran. -Visa lite respekt.
-Min bil är som mitt barn. -Ja.
På tal om det…
Awa kom till mig.
Hon vill att du ska komma hem.
Bad hon dig om det här?
Ska du berätta om hur fint faderskap är?
Awa älskar dig.
-Du älskar henne. Vad är problemet? -Här sitter det. Jag kan inte.
Kolla.
Nån är hemma.
Är det nån där?
Vi är från kommunen. Avdelningen för sanitet och folkhälsa.
Vi har haft en skadedjursinvasion så kommunen ska…
…bekämpa alla råttor.
Jag har inga råttor. Jag behöver inte släppa in er.
Det stämmer, men…
Bekämpningen är obligatorisk, så om ni inte har några råttor,
måste ni skriva under på det.
Jag bekräftar att jag inte har råttor.
Men ni måste skriva under på stadshuset. Idag är sista dagen.
Annars får vi öppna en utredning och ni kommer att få ett kravbrev.
Det blir dyra böter.
Men ni hinner fortfarande. Vi har öppet till 13.00.
Efter det blir det komplicerat. Förstår ni?
Era jävla byråkrater.
Okej. Ha en trevlig dag, madame.
Tror du att det funkade?
Jag vet inte, men det där förtjänade du.
Hon kommer.
Kom in. Stäng.
Guillaume.
Dra ur sladden.
Snälla, hjälp mig.
Är du Louis Menighetti?
Jag vill dö.
Snälla, hjälp mig.
Sladden är där borta, grabben.
Dra ur den.
Snälla…
Dra ur den.
Den galna kärringen har hållit liv i mig i åratal.
Judith Conti. Låter det bekant?
Svara mig, monsieur.
Vem är hon till dig?
Är du hennes bror?
Hennes kille?
Hon är…
Hon är din flickvän.
Judith…
Du vet väl hur begåvad hon är din lilla flickvän.
Första gången jag såg henne gick hon på gatan.
En 17-årig liten rymling. Det är alltid samma historia.
Hon var så söt.
Jag erbjöd mig att ta några foton.
Det funkar alltid, att ta foton.
Vad hände sen? Det räcker så, berätta nu.
Jag tog med henne hem.
Jag gav henne ett glas, och ett till, och så ett tredje…
Först ville hon inte klä av sig.
Men rom och cola får dem verkligen att slappna av.
Speciellt med mina tillsatser, som de inte vet nåt om.
Jag berättade att hon kunde tjäna massor av pengar.
Hon behövde bara blunda och tänka på nåt annat.
Judith…
Vad hände sen?
Sen…
Sen måste de tjäna tillräckligt för att få sig en fix.
Håll käften. Var är hon?
Vi behöver inte dina jävla kommentarer. Var i helvete är hon?
Hur fan ska jag veta det?
Den satans hyndan stack med en av mina kunder.
-En knarklangare. -Så? Vad?
-Stack hon och hörde aldrig av sig? -Sjukt, eller hur?
Hon var verkligen begåvad.
Med sin tunga.
Nej, sluta.
Hur drar man ur den? Hur stänger man av?
Lämna mig inte så här.
Fan ta er.
Hans doft.
Vi stod nära varandra, och jag kände den.
Har du känslor för honom?
-Vi hör ihop. -Hur? Varför hör ni ihop?
Han miste sin bror samma kväll som det hände.
Vi upplevde samma sak.
Dessutom…
Vad?
Sonia var hans flickvän, och nu är det som att det börjar om.
Hur menar du?
Hans nya flickvän Judith har också försvunnit.
Heter hon så?
Påverkas du av att han har blivit av med sin flickvän?
-Undrar du om jag är attraherad av honom? -Okej. Är du det?
Nej.
Nej, så klart inte.
Jag var fascinerad när jag var liten, men det har inget med Judith att göra.
Fan, Judith Conti! Nu har jag det.
-Vi är inte klara. -Jag måste gå!
-Hur kom du hit? -Genom balkongen. Det var lätt.
Sonia och Judith kände varandra.
När Sonia var i Barcelona bodde hon med en tjej.
Jag ringde en vän till henne, Charlotte Castro.
Jag frågade om hon kände Judith. Det var henne hon bodde med.
-Vad fan är det som pågår? -Sa Judith aldrig det?
Nej, aldrig.
-Jag fattar ingenting. -Vi kan träffa Charlotte om du vill.
-Hej. -Hej.
Det är jag som är Guillaume, Sonias kille.
-Jag minns att hon pratade om dig. -Jaså?
Ja. Vad galet. Ni är verkligen sjukt lika.
-Förlåt mig. -Det är lugnt, jag är van.
Jag har lite bråttom. Tjejerna väntar på mig, så…
Vad vill ni veta om Sonia?
Jag skulle faktiskt vilja veta mer om Judith.
-Du kände väl henne? -Ja.
Jag gillade henne inte riktigt. Hon var inte otrevlig eller så, men…
Hon var rolig och log hela tiden, men hon hade ett mörker inom sig.
Något smärtsamt.
Sonia älskade henne, men jag var alltid lite mer…
Det var svårare för mig.
Sen började hon och Sonia gå ut hela tiden.
De träffade Judiths skumma killkompisar.
Det var alkohol, hasch…
Vi var 20 och bodde i Barcelona. Alla går igenom det där.
Men det här var på nästa nivå.
Hur menar du?
Killarna var riktiga svin.
De ville inte bara festa. Det gick mycket längre än så.
-Mamma, vi börjar alltid sent! -Ser ni att mamma pratar?
Vänta så kommer jag. Jag kommer strax.
Sen slutade Sonia studera, flyttade ut ur lägenheten,
och det var då vi tappade kontakten.
Hon hade förändrats. Hon var annorlunda. Hon…
Vi gillade inte samma saker längre.
Vi tappade kontakten. Och efter det…
Det var det. Jag ber om ursäkt men jag måste dra, så…
Okej. Hej då.
-Vad hände i Barcelona? -Det här är Inès, Sonias syster. Daco.
-Hej. -Hej, Inès.
-Det visar sig att de kände varandra. -Vilka?
Judith och Sonia träffades i Barcelona och bodde ihop.
Det förklarar inte var hon är nu.
Har ni försökt spåra hennes mobil?
Där, den blå vimpeln är hennes mobil.
Här är det.
Är den så exakt?
Nej, den ska vara här nånstans.
Hur ska vi hitta den i den här jävla soptippen?
Vi hittar den. Leta bara.
-Jäklar. -Daco!
-Är det den? -Ja.
-Jag ger den inte till polisen. -Det kan finnas ledtrådar i den.
Nåt de kan analysera, som DNA.
DNA? Det vet du ju var de hittade. Och mina fingeravtryck är på den.
-Jag måste hitta henne. -Fan, Guillaume, sluta. Du är galen.
Nu får du komma tillbaka till jorden.
-Kan vi talas vid i enrum? -Nej, min vän kan höra.
Kan vi gå in?
Nej, vi ska inte umgås. Säg vad du vet.
Jag försökte ringa. Våra kollegor i Paris kontaktade oss.
Din sambo, Judith Conti, har hittats död.
På en parkering i Ivry-sur-Seine.
Jag beklagar, monsieur Lucchesi.
Har du inget emot att stanna?
Här…
Här är mitt nummer.
-Hej då. -Hej då.
EFTER ROMANEN "BORTA FÖR ALLTID" AV HARLAN COBEN
Undertexter: Sara Palmer