‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫זה החלק האהוב עליי.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, כיבוי אורות.‬
‫לא!‬
‫רק עוד פעם אחת, בבקשה.‬
‫לא, זו הייתה הפעם האחרונה.‬
‫נו.‬
‫לא, אינס.‬
‫הבטחתי לאימא ואבא שתלכי לישון בשמונה וחצי‬ ‫ועכשיו כמעט תשע.‬
‫מה זה היה?‬
‫לא יודעת. הרוח?‬
‫מה אם זו רוח רפאים?‬
‫רוח רפאים?‬
‫את מאמינה ברוחות רפאים?‬
‫לא, אבל אני מפחדת.‬
‫אל תפחדי.‬
‫אולי הן מפחדות מאיתנו.‬
‫בו!‬
‫קדימה, לכי לישון.‬
‫קחי את זה.‬
‫כשתענדי את זה, לא יאונה לך כל רע.‬
‫זה כאילו שאני תמיד איתך. בסדר?‬
‫שינה ערבה.‬
‫צא מכאן!‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫שיחקת והפסדת, לעזאזל!‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫סוניה? את שם?‬
‫- אינס -‬
‫- ניס, כיום -‬
‫מצאו את הדנ"א של ז'ודית בזירת פשע באיברי.‬
‫שני עבריינים נורו מטווח אפס.‬
‫רגע, חושבים שהיא עשתה את זה?‬
‫אין לי מושג. אני לא מבין כלום. אני…‬
‫שאלו אותי על המשפחה שלה.‬
‫הם רצו לדעת מה אני יודע עליה.‬
‫לא היה לי מה לומר והם חשבו שאני משקר.‬
‫אתה חושב שאפשר לחיות עם מישהי‬ ‫במשך שנתיים…‬
‫מבלי לדעת אם היא מסוגלת לרצוח?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני רק יודע שאנו לא באמת מכירים‬ ‫את האנשים שאנו אוהבים.‬
‫לא יודע, אבל אם היא פישלה בעבר,‬ ‫יש לה תיק פלילי.‬
‫נמצא אותו.‬
‫אני מבין, אבל תוכל לעשות לי טובה?‬
‫זה חשוב.‬
‫אבקש לראות את התיק של ז'ודית קונטי.‬
‫לא? בסדר.‬
‫זה לא מפתיע.‬
‫מי זה?‬
‫זו מאווה.‬
‫הלו?‬ ‫-היי, גיום.‬
‫יש לנו בעיה. אימא הסתירה משהו.‬
‫רגע.‬
‫זה קצת מסובך כרגע, אני…‬
‫היא רוקנה את חשבון הבנק שלה.‬ ‫אבא כרגע גילה.‬
‫הוא עבר על החפצים של אימא בניסיון להבין,‬ ‫ולא מצא דבר.‬
‫אז הוא התחרפן.‬
‫הוא זרק הכול.‬
‫אבא?‬
‫רוצה לאכול? כבר מאוחר.‬
‫היא שיקרה לי. היא מעולם לא שיקרה.‬
‫גם אני רוצה להבין, אבא. בסדר?‬
‫קדימה, קום.‬
‫נלך לאכול ונדבר על זה.‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫אינס?‬
‫אלו האנשים שסיפרתי לך עליהם.‬
‫האיש הזה מהמשטרה,‬
‫והאישה הזו היא…‬
‫התפקיד שלה הוא להקשיב לילדים.‬
‫אנו נראה לך תמונות, אינס.‬
‫תסתכלי ותראי אם את מזהה מישהו.‬
‫כל תשובה היא בסדר. אם אינך יודעת, אמרי לי.‬ ‫בסדר? את מסוגלת?‬
‫כן.‬ ‫-קדימה, מתוקה.‬
‫הביטי בתמונות.‬
‫ראית אותו אתמול בלילה?‬
‫כן.‬ ‫-אני מכיר אותו.‬
‫הוא מכאן.‬
‫שכחתי את שמו.‬
‫לא שמעתי עליו כבר שנים,‬ ‫אבל משהו קרה לפני זמן מה.‬
‫הוא הרג ילד עם אבן, נדמה לי.‬
‫איפה ראית אותו?‬
‫בגינה.‬
‫הוא רב עם גבר אחר.‬
‫ואת מכירה את הגבר השני?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היה חשוך.‬ ‫-זה בסדר, אינס.‬
‫נסי להיזכר, מתוקה. זה חשוב מאוד למשטרה.‬ ‫-בבקשה, אדוני.‬
‫- ניס, כיום -‬
‫טוב, עברתי על החשבונות של אימא.‬
‫כן.‬ ‫-אתה בסדר? אתה נראה מוזר.‬
‫כן, אני בסדר. ספרי לי.‬
‫יש הרבה כסף.‬
‫רק השנה, 15 אלף אירו.‬
‫בערך 700 אירו בחודש, מדי חודש.‬
‫וגם בשנים לפני כן.‬
‫היא משכה סך של 96 אלף אירו.‬
‫תשעים ושישה אלף אירו?‬
‫אין מצב. מה היא עשתה בכסף הזה?‬
‫ביררת אם יש חשבון אחר?‬
‫חסכונות, ביטוח חיים או משהו?‬
‫לא ישנת. אתה נראה נורא.‬
‫בדקת במחברת שלה?‬
‫אתה צודק.‬ ‫-היא כתבה הכול.‬
‫תראי לי.‬
‫תני לי תאריך.‬
‫ה-29 בינואר.‬
‫מספרה ב-11:00, קפה לסקריס ב-15:00, זמ"ד.‬
‫מה זה זמ"ד?‬
‫זמ"ד…‬
‫"זו ממש דרמה"?‬
‫עוד אחד.‬ ‫-פברואר.‬
‫ה-20 בפברואר, אונקולוג.‬
‫ה-25.‬ ‫-ה25 בפברואר…‬
‫ה-25 בפברואר,‬
‫קפה לסקריס, זמ"ד, 15:00.‬
‫בוא נמשיך.‬
‫ה-25 במרץ.‬
‫קפה לסקריס, 15:00.‬
‫המאהב שלה?‬
‫אתה חושב שלאימא היה מאהב?‬ ‫-לא.‬
‫ז'… שום דבר.‬
‫ד'?‬
‫כלום.‬
‫החודש?‬
‫לא היו משיכות גדולות.‬
‫כן, אבל אולי פגישה.‬
‫- מלון בל ריב, אנטיב, זמ"ד -‬
‫היום ב-15:30.‬
‫מלון בל ריב באנטיב.‬
‫נוכל להספיק.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫תישארו לאכול?‬ ‫-לא, אנחנו הולכים, אבא. מצטערים.‬
‫אין לכם זמן?‬ ‫-להתראות.‬
‫- בל ריב -‬
‫בטוח איחרנו.‬
‫לא, יהיה בסדר.‬
‫זה המאהב של אימא?‬
‫שלום, אתה ממתין לפלורנס לוקזי?‬
‫מי אתם? מה תרצו?‬ ‫-יש לנו כמה שאלות,‬
‫רק חמש דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה זמ"ד?‬
‫אני לא חייב לענות.‬
‫ז'אן מרי דביאנשי,‬
‫בלש פרטי מוסמך. טוב.‬
‫העבודה שלי חסויה. תנו לי ללכת.‬
‫למה? תתקשר למשטרה? זה רעיון טוב?‬
‫אנו הילדים של פלורנס לוקזי.‬
‫למה היא שילמה לך?‬
‫היא צריכה להסביר. אין לי מה לומר.‬ ‫-לא שמעת?‬
‫היא מתה.‬
‫עבדתי עבור אימכם מזה שמונה שנים.‬ ‫היא ביקשה ממני למצוא את אחיכם.‬
‫פרד מת.‬
‫הוא מת לפני עשור. על מה אתה מדבר?‬
‫ראיתם את גופתו?‬
‫הוא נורה ואז נפל לים.‬ ‫רוב הגופות לא נמצאות במקרים כאלו.‬
‫אחד מאנשי הקשר שלי מצא עקבות שלו‬ ‫באיטליה ובמונטנגרו.‬
‫הוא מעורב כביכול במעשי שוד.‬
‫מעשי שוד?‬
‫המודיע שלי הראה לעדים את התמונה שלו‬ ‫והם זיהו אותו.‬
‫אנחנו צריכים את החרא הזה עכשיו?‬ ‫-לא.‬
‫זה לא משנה אם אתם מאמינים לי.‬
‫לא? אימי משלמת לך במשך שמונה שנים.‬
‫שמונה שנים. בטח יש לך משהו.‬
‫הקורבנות זיהו אותו בתמונות.‬
‫אתה שקרן.‬
‫אתה שקרן מזוין.‬ ‫-אתה דוחה. אפילו לתבוע אותך מגעיל אותי.‬
‫איך אימא האמינה לבחור כזה?‬
‫לא קשה למצוא טינופת על פרד,‬ ‫אימא רק רצתה להאמין בזה.‬
‫איזה עולם דפוק שבו שמוקים כמו דביאנשי‬ ‫מרמים אנשים תמימים כמו אימא.‬
‫אנחנו צריכים להמשיך הלאה, או שנשתגע.‬
‫תמיד התעלמת מהרעל במשפחה הזו.‬
‫נעשה עוד הפריה חוץ גופית.‬
‫אני רוצה משפחה עם לילי.‬
‫לא אוכל לסבול עוד כאב.‬
‫פרד מת.‬
‫עשה כמוני, גיום. מצא משהו אחר.‬
‫רגע אחד. מייד אשוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה עכשיו?‬ ‫-יש לך קשרים במשטרה?‬
‫תוכל לקבל גישה לתיקים פליליים?‬
‫אני חושב שאימא שלי הייתה די נדיבה‬ ‫כדי שתעשה לי את הטובה הזו.‬
‫אחרי מה שאמרת על הבן שלי,‬ ‫שמרי את העוגיות שלך לעצמך.‬
‫לכי הביתה!‬
‫רציתי להשתתף בצערך על מות אשתך.‬
‫אמרת שהוא בריון,‬
‫ודברים איומים על פרד והמשפחה שלנו.‬
‫איך את חושבת שאשתי הרגישה? איזו צביעות!‬
‫תפסיק, אבא!‬
‫כדאי שתלכי הביתה. בוא.‬
‫אני באמת מצטער.‬
‫סליחה, גברת קסמי.‬
‫שלום, גיום.‬
‫צר לי על אימך.‬
‫- ניס, סטפמבר 2008 -‬
‫תבוא לבקר?‬
‫את משוגעת?‬
‫לא אשאיר אותך עם כל הקטלונים האלו.‬
‫זין על הקטלונים.‬ ‫-סוניה, מותק, קדימה!‬
‫תמיד יש פקקים בדרך.‬ ‫-אני באה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אבא בחדר שלו.‬
‫תרצה תה?‬
‫חיבוק?‬
‫בוא הנה.‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫נראה שהגבר השני הוא הבן של השכנים.‬
‫פרדריק לוקזי.‬
‫אחיו זיהה אותו.‬
‫למה הוא היה כאן?‬
‫אנו נגלה למה.‬
‫לבתכם הייתה מערכת יחסים איתו?‬
‫עם הבריון הזה?‬
‫הוא בטח דרדר אותה.‬
‫היא יצאה פעם עם אחיו הצעיר, גיום.‬
‫הם נפרדו כשהיא נסעה ללמוד בברצלונה.‬
‫אנחנו כמעט בטוחים שהאיש שרצח‬ ‫את פרדריק לוקזי‬
‫הוא האיש שהבת שלכם זיהתה בתמונה.‬
‫אנחנו מחפשים את גופתו במקום שבו נפל.‬
‫משהו מטריד אותנו.‬
‫לא מצאנו את הטלפון של הבת שלכם.‬ ‫היה לה אחד?‬
‫כן. הוא היה צמוד אליה, זה…‬
‫כאילו נתפר ליד שלה.‬
‫אבא!‬
‫- ניס, כיום -‬
‫גיום?‬
‫אינס?‬
‫ואו.‬
‫סליחה, את דומה לה בטירוף.‬
‫כן, כולם אומרים את זה. מה אתה רוצה?‬
‫נכנסתי בכוחות עצמי כי הפעמון לא עבד, אז…‬
‫מי זה?‬
‫אף אחד, אל תדאג.‬
‫בוא.‬
‫רציתי להתנצל בפני אימא שלך.‬ ‫אבא שלי איבד שליטה, זה נורא.‬
‫לאור מצבה כשהיא חזרה הביתה,‬ ‫עדיף שתתרחק מאבי. הוא זועם.‬
‫זה לא יעזור לתקן את יחסי השכנים.‬
‫אז מה את עושה עכשיו?‬
‫לומדת פסיכולוגיה.‬ ‫-כן? זה לא קשה מדי? זה המון עבודה, לא?‬
‫אני בעיקר עושה את זה כדי לגור בבית.‬
‫באמת?‬
‫זה מוזר.‬
‫אינך רוצה לצאת משם, לראות מה קורה?‬
‫לנסוע לאוסטרליה, לשתות בירה והכול?‬
‫כן, כמובן.‬
‫לא יודעת. אולי זה טיפשי, אבל…‬
‫אני פוחדת לעזוב ולהשאיר את הוריי מאחור.‬
‫לא יודעת, אני פוחדת…‬
‫שהם יתבזבזו בבית הזה ויחכו שמשהו יקרה.‬
‫לא, זה לא טיפשי.‬
‫תודה.‬
‫זוכר את המקום הזה?‬
‫אתה וסוניה באתם לפה הרבה.‬
‫כן. איך את יודעת?‬
‫עקבתי אחריכם הרבה פעמים.‬
‫ראיתי אותכם מתנשקים.‬
‫באמת?‬
‫ממש לא מביך.‬
‫יש לך חברה?‬
‫ראיתי אותך לאחר ההלוויה.‬
‫כן. שמה ז'ודית, אנחנו עובדים יחד.‬
‫אנחנו גרים ביחד.‬
‫היא הייתה בסדר? היא נראתה מוזר.‬
‫ראיתי אותכם מהחלון.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אולי זה לא הכי דיסקרטי, אבל…‬
‫היא לא נראתה בסדר.‬
‫היא עזבה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫בערב ההלוויה היא חזרה הביתה,‬
‫לקחה את חפציה ועזבה אותי.‬
‫מאז לא שמעתי ממנה.‬
‫ערב לפני כן אמרתי לה‬ ‫"ז'ודית קונטי, האם תהיי אשתי?"‬
‫היא הסכימה.‬
‫והיא עזבה אותי למחרת.‬
‫מצטערת, לא ידעתי.‬
‫פישלתי.‬
‫שמה ז'ודית קונטי?‬ ‫-כן.‬
‫מוזר, זה נשמע מוכר.‬
‫סליחה, אני חייב לענות.‬
‫היה נחמד לראות אותך.‬
‫הלו.‬
‫השגתי את התיק של ז'ודית קונטי.‬ ‫אתה בטוח שתרצה לדעת?‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫אבא!‬
‫מה קרה, מותק?‬
‫סיוט לילה?‬
‫זו סוניה. היא כאן.‬
‫לא.‬
‫אין פה אף אחד. תסתכלי.‬
‫לכי לישון.‬
‫טוב?‬
‫רגע, תישאר קצת.‬
‫בבקשה.‬ ‫-דקה אחת.‬
‫שכבי ועצמי את עינייך. טוב?‬
‫זהו.‬
‫אני פוחדת.‬
‫חשבי על משהו שאת אוהבת.‬
‫משהו שמשמח אותך.‬
‫את יודעת, אינס…‬
‫את צריכה לעשות מאמץ, כי…‬
‫אחרת אימא ואני לא נצליח לעבור את זה, בסדר?‬
‫מה אם היא תחזור?‬
‫סוניה לא תחזור.‬
‫היא לא יכולה. היא בגן העדן.‬
‫היא הלכה לתמיד.‬
‫לא. אני רואה אותה.‬
‫אבא, אתה חייב להאמין לי.‬
‫תראי, אני אשאיר את האור דולק, בסדר?‬
‫סיוטים לא אוהבים אור. ידעת את זה?‬
‫טוב.‬
‫אשאיר את הדלת פתוחה. בסדר?‬
‫לילה טוב, מותק.‬
‫- ניס, כיום -‬
‫רגע, מה זאת אומרת?‬
‫שהאישה של חיי הואשמה בשידול‬ ‫שלוש פעמים מ-2003 עד 2007.‬
‫אני לא מאמין. משהו כאן מוזר.‬
‫היא הייתה זונה, דאקו.‬
‫מה שהיא עשתה לפני 15 שנים…‬
‫אלו החיים שלה. הסיפור שלה.‬
‫זה שלה. זה לא משנה את מה שהיא בשבילך,‬
‫בשבילי, בשביל הילדים.‬
‫אני כל כך מתגעגע אליה.‬
‫אני רוצה לדעת אם היא בסדר.‬ ‫היא צריכה להסביר,‬
‫גם אם יש לה בחור אחר. כלומר…‬
‫אני רק רוצה להבין.‬
‫תעזור לי?‬
‫אתה שואל ברצינות?‬
‫תראה לי את התיק שלה.‬
‫כתוב שהיא נעצרה בבר בשם "הנמרה".‬
‫מכיר אותו?‬
‫השם… זה בר של נערות ליווי, נכון?‬
‫כן.‬
‫שם נוסף מוזכר פעמים רבות.‬
‫לואי מניגטי.‬
‫זה כנראה הסרסור שלה.‬
‫רגע, זה לא בטוח. בסדר?‬
‫גיום, אני חייב ללכת.‬ ‫מצטער, אני הולך לעבודה.‬
‫אתקשר אליך וניפגש אח"כ. הינה.‬
‫היי.‬ ‫-כן?‬
‫תודה.‬
‫ביי, עבדו.‬ ‫-ביי, דאקו.‬
‫תן לי קולה, בבקשה.‬
‫שלום.‬
‫אווה, מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫היי.‬ ‫-ראית את דאקו?‬
‫לא.‬ ‫-בדיוק פספסת אותו.‬
‫ז'רמי ואני תמיד מתפספסים, זה הופך להרגל.‬
‫כן, אני יודע. הוא סיפר לי.‬ ‫-הוא סיפר לך?‬
‫אתה בר מזל. הוא לא מספר לי כלום.‬
‫הוא משנה את הנושא או בורח.‬
‫אני ממש מצטער על כל מה שקורה ו…‬
‫אני לא מבין.‬
‫אתה מצטער ועדיין עובד איתו.‬
‫זה תירוץ נהדר בשבילו.‬
‫להציל את כל העולם.‬ ‫הוא יכול להימנע מלהביט לחברתו בעיניים‬
‫ולהסביר למה הוא לא יכול לקבל‬ ‫את הפיכתו לאב.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן.‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫זה אבא.‬
‫וזו את.‬
‫נכון?‬ ‫-זה היה קל.‬
‫וזו סוניה?‬
‫אבא אומר שהיא בגן העדן.‬
‫היא לא בגן העדן בציור שלך.‬
‫ואימא שלך?‬
‫אימא ישנה כל הזמן.‬
‫למרות שאבא אומר לה שיום אחד,‬ ‫אם היא לא תשתנה,‬
‫היא תתעורר לבית ריק.‬
‫זה עלול לקרות.‬
‫יש אנשים שמוצאים מקלט בשינה כשהם עצובים…‬
‫עד שירגישו חזקים יותר.‬
‫אבל זה מפחיד את אביך.‬
‫אולי הוא לא מצא מקלט משלו.‬
‫אבא אומר שרוחות לא קיימות,‬ ‫אבל אני רואה אותה.‬
‫מה את רואה?‬
‫את סוניה.‬
‫אני פוחדת ממנה.‬
‫למה את פוחדת?‬
‫בואי נראה.‬
‫אנשים פוגעים באחרים כשהם כועסים עליהם.‬
‫או כשהם נפגעים מהם.‬
‫את חושבת שפגעת באחותך?‬
‫הקשיבי לי, אינס.‬
‫אין סיבה שאחותך תכעס עליך.‬
‫לא פגעת בה.‬
‫מה שקרה לא היה באשמתך. ממש לא.‬
‫ילדים לא צריכים להגן על מבוגרים.‬
‫אלא להפך.‬
‫מבוגרים צריכים להגן על ילדים.‬
‫גם אם לא תמיד מסתדרים.‬
‫את מבינה?‬
‫- ניס, כיום -‬
‫- מניגטי -‬
‫לא יודע, ייתכן שהוא מת או לא גר כאן יותר.‬
‫זה לא נראה נטוש.‬
‫יש לך כלב?‬
‫מה?‬
‫ממש מסריח כאן.‬ ‫-לך תזדיין.‬
‫אתה צריך מטהר אוויר.‬ ‫ -היי.‬
‫תן קצת כבוד, בסדר?‬
‫הטנדר הזה הוא כמו משפחה.‬ ‫-כן.‬
‫למען האמת…‬
‫ידעת שאווה באה אליי?‬
‫אני חושב שהיא רוצה שתחזור הביתה.‬
‫היא אמרה לך לעשות את זה?‬
‫אתה מתכוון לומר לי כמה נפלא להיות אב?‬
‫אווה אוהבת אותך.‬
‫אתה אוהב אותה. מה הבעיה?‬ ‫-זה כאן.‬
‫טוב? אני לא מסוגל.‬
‫תראה.‬
‫יש מישהו בבית.‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫שלום, אנחנו מהעירייה.‬
‫המחלקה לתברואה ובריאות הציבור.‬
‫אירעה פלישת מזיקים, אז העירייה…‬
‫מבצעת הדברת חולדות באזור.‬
‫אין לי חולדות. זה הבית שלי,‬ ‫אני לא חייבת להכניס אותכם.‬
‫זה נכון, גברתי, אבל…‬
‫ההדברה היא חובה. אם את בטוחה שאין חולדות,‬
‫עלייך לחתום על הצהרה.‬
‫אני מאשרת שאין חולדות בביתי.‬
‫תצטרכי לחתום על הצהרה בעירייה, גברתי.‬
‫זה המועד האחרון. החל ממחר,‬
‫נצטרך לפתוח חקירה ותקבלי התרעה…‬
‫וקנס גדול, גברתי.‬
‫אבל עדיין יש זמן.‬ ‫המשרד שלנו פתוח עד 13:00.‬
‫לאחר מכן זה יסתבך. את מבינה?‬
‫השירות הציבורי המזוין.‬
‫בסדר. שיהיה לך יום טוב, גברתי.‬
‫אתה חושב שזה עבד?‬
‫לא יודע, אבל זה בהחלט מגיע לך.‬
‫הינה, היא באה.‬
‫קדימה. סגור את זה.‬
‫גיום.‬
‫נתקו אותי.‬
‫עזרו לי, בבקשה.‬
‫אתה לואי מניגטי?‬
‫אני רוצה למות.‬
‫עזרו לי, בבקשה.‬
‫הכבל נמצא כאן, ילד.‬
‫נתק אותו.‬
‫בבקשה.‬
‫נתק אותו.‬
‫הכלבה המשוגעת השאירה אותי בחיים במשך שנים.‬
‫ז'ודית קונטי.‬
‫השם הזה מוכר לך?‬
‫ענה לי, בבקשה.‬
‫מי היא בשבילך?‬
‫אתה אחיה?‬
‫החבר שלה?‬
‫זהו זה.‬
‫היא החברה שלך.‬
‫ז'ודית.‬
‫אתה יודע שהיא הייתה מוכשרת מאוד,‬ ‫החברה הקטנה שלך?‬
‫בפעם הראשונה שראיתי אותה…‬
‫היא הייתה ברחוב.‬
‫נערה אבודה בת 17.‬
‫זה תמיד אותו הסיפור.‬
‫היא הייתה כל כך חמודה.‬
‫הצעתי לצלם כמה תמונות,‬
‫זה תמיד עובד עליהן.‬
‫מה קרה לאחר מכן? קדימה, תספר כבר.‬
‫לקחתי אותה הביתה.‬
‫הצעתי לה משקה אחד, ושני, ושלישי.‬
‫היא לא רצתה להתפשט בהתחלה.‬
‫אבל מטורף איך רום וקולה משחרר אותן,‬
‫במיוחד עם מה שאני מוסיף לזה‬
‫ללא ידיעתן.‬
‫אמרתי לה שהיא יכולה להרוויח הרבה כסף,‬ ‫אם היא רוצה.‬
‫שהיא צריכה רק לעצום עיניים‬ ‫ולחשוב על משהו אחר.‬
‫ז'ודית…‬
‫ואז? לאחר מכן?‬
‫ובכן, לאחר מכן…‬
‫הן צריכות להרוויח כסף‬ ‫כדי לשלם על המנה שלהן.‬
‫תסתום את הפה. איפה היא?‬ ‫-אנחנו לא צריכים את ההערות המיותרות שלך.‬
‫פשוט תגיד לנו איפה היא, לעזאזל!‬
‫איך אוכל לדעת?‬
‫הכלבה הטיפשה ברחה עם אחד הלקוחות שלי.‬
‫בחור שמעורב בסחר בסמים.‬
‫אז מה? מה?‬
‫היא עזבה ולא שמעת ממנה שוב?‬
‫זה דפוק, נכון?‬
‫כי היא הייתה ממש מוכשרת…‬
‫עם הלשון שלה.‬
‫לא, עצור!‬
‫איך מכבים את זה? איך מנתקים?‬
‫אל תשאירו אותי ככה.‬
‫לכו תזדיינו!‬
‫הריח שלו…‬
‫הוא עמד לידי והרגשתי משהו.‬
‫יש לך רגשות כלפי הבחור הזה?‬
‫אנחנו מחוברים.‬ ‫-איך? מה מחבר אותך אליו?‬
‫גם הוא איבד את אחיו בליל האירוע.‬
‫שנינו חווינו את זה.‬
‫וגם…‬
‫מה?‬
‫סוניה הייתה החברה שלו‬ ‫וזה כאילו מתחיל מחדש.‬
‫איך? מה מתחיל מחדש?‬
‫החברה החדשה שלו, ז'ודית, נעלמה אף היא.‬
‫זה שמה?‬
‫העובדה שהיא כבר לא בתמונה משפיעה עלייך?‬
‫את שואלת אם אני נמשכת אליו?‬
‫נניח שכן. זה נכון?‬
‫לא.‬
‫כמובן שלא. כלומר…‬
‫הוקסמתי ממנו כשהייתי קטנה,‬
‫אבל זה לא קשור לז'ודית.‬
‫לעזאזל, ז'ודית קונטי, זהו זה!‬
‫לא סיימנו.‬ ‫-אני צריכה ללכת.‬
‫איך נכנסת?‬ ‫-דרך המרפסת. זה היה קל.‬
‫סוניה וז'ודית הכירו זו את זו.‬
‫- ז'ודית קונטי -‬
‫זוכר שסוניה הייתה בברצלונה?‬ ‫הייתה לה שותפה.‬
‫התקשרתי לחברה שלה מאותו מספר, שרלוט קסטרו.‬
‫שאלתי אם היא מכירה את ז'ודית.‬
‫היא הייתה השותפה.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬ ‫-ז'ודית מעולם לא סיפרה לך?‬
‫לא, אף פעם.‬
‫זה לא הגיוני. כלומר…‬
‫נלך לשרלוט, אם תרצה.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני גיום.‬
‫הייתי החבר של סוניה.‬
‫כן, אני זוכרת אותך. היא סיפרה לי עליך.‬
‫באמת?‬
‫ואו. מטורף.‬
‫את דומה לה בטירוף.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-זה בסדר, התרגלתי לזה.‬
‫אין לי הרבה זמן. הבנות שלי מחכות לי, אז…‬
‫מה תרצה לדעת על סוניה?‬
‫למען האמת, אני רוצה לקבל מידע על ז'ודית.‬
‫הכרת אותה, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אף פעם לא ממש חיבבתי אותה.‬
‫היא לא הייתה רעה או משהו, אבל…‬
‫היא דווקא הייתה מצחיקה וחייכה הרבה,‬
‫אבל היה בה משהו אפל.‬
‫משהו כואב.‬
‫סוניה אהבה אותה, אבל אני תמיד הייתי…‬
‫זה היה לי קשה.‬
‫ואז היא וסוניה התחילו לצאת הרבה…‬
‫הסתובבו עם בחורים מפוקפקים,‬ ‫חברים של ז'ודית.‬
‫כלומר, כן, אלכוהול, חשיש…‬
‫היינו בנות 20 וגרנו בברצלונה.‬
‫כולם עוברים את זה.‬
‫אבל זה היה…‬
‫ברמה אחרת.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הבחורים היו פרחחים אמיתיים.‬
‫הם לא רק רצו לחגוג.‬
‫זה הגיע הרבה יותר רחוק.‬
‫אימא, אנחנו תמיד מתחילות מאוחר.‬ ‫-אתן רואות שאני מדברת.‬
‫חכו לי שם, אני באה. מייד אגיע. קדימה.‬
‫לאחר מכן סוניה עזבה את הלימודים ואת הדירה‬
‫והקשר בינינו נותק.‬
‫היא התהפכה, הייתה שונה ו…‬
‫כבר לא התעניינו באותם דברים.‬
‫הקשר נותק.‬
‫לאחר מכן…‬
‫זהו. מצטערת, אני צריכה ללכת, אז…‬
‫בסדר?‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬
‫מה קרה בברצלונה?‬
‫זו אינס, אחותה הקטנה של סוניה.‬
‫זה דאקו.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, אינס.‬
‫מסתבר שהן הכירו זו את זו.‬
‫מי?‬
‫ז'ודית וסוניה.‬ ‫הן נפגשו בברצלונה וגרו ביחד.‬
‫זה לא אומר לנו איפה היא עכשיו.‬
‫ניסיתם לאתר את הטלפון שלה?‬
‫הינה, הדגל הכחול הוא הטלפון שלה.‬
‫זה כאן.‬
‫הדבר הזה מדויק?‬
‫לא, אבל זה איפשהו כאן.‬
‫זו מזבלה, איך נמצא אותו?‬
‫חכה, נמצא אותו. תתחיל לחפש.‬
‫לעזאזל.‬
‫דאקו!‬
‫מצאת?‬ ‫-כן.‬
‫לא אתן אותו למשטרה.‬
‫אל תהיה טיפש. אולי יש בו רמז.‬
‫משהו שהם יוכלו לנתח, כמו דנ"א.‬
‫דנ"א? ראית איפה מצאנו את הטלפון?‬ ‫טביעות האצבעות שלי עליו. אין מצב.‬
‫אני חייב למצוא אותה.‬
‫די, גיום. יצאת מדעתך.‬
‫אתה צריך לחזור לכדור הארץ.‬
‫נוכל לדבר בפרטיות?‬
‫לא, הוא חבר שלי. דברי.‬
‫נוכל להיכנס?‬
‫לא נישאר כאן. ספרי לי מה את יודעת.‬
‫ניסיתי להתקשר אליך.‬
‫פנו אלינו ממשטרת פריז.‬
‫חברתך, ז'ודית קונטי,‬
‫נמצאה מתה.‬
‫בחניון באיברי סור סיין.‬
‫צר לי מאוד, מר לוקזי.‬
‫את בטוחה שלא אכפת לך להישאר?‬
‫הינה.‬
‫זה המספר שלי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫- מבוסס על הספר "הנעלמים" מאת הרלן קובן -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬