SERIÁL NETFLIX
NICE, ČERVEN 2010
- Tuhle část mám nejradši. - Jo.
Tak jo, zhasínáme.
Ne…
Ještě poslední, prosím.
Ne, tohle už bylo poslední.
No tak!
Ne, Inès.
Slíbila jsem rodičům, že ve 20:30 budeš spát. Bude devět.
Co to bylo?
Nevím, asi vítr.
Co když to byl duch?
Duch?
Teď věříš na duchy?
Ne, ale bojím se.
Neboj se.
Možná se bojí oni nás.
Baf!
No tak, lehni si.
Dám ti tohle.
Dokud ji budeš mít, nic se ti nestane.
Jako bych byla pořád s tebou. Jo?
Hezky se vyspi.
Vypadni!
Děláš si ze mě prdel?
- Hrálas a prohrálas! - Pusť mě!
Sonio? Jsi tu?
PODLE KNIHY HARLANA COBENA
NICE, SOUČASNOST
Judithinu DNA našli na místě činu v Ivry.
Dva kriminálníci zastřelení zblízka.
Počkej. Myslí si, že to udělala?
Netuším. Ničemu nerozumím…
Taky se mě ptali na její rodinu.
Chtěli vědět, co o ní vím…
Nic jsem nevěděl, tak si mysleli, že lžu.
Myslíš, že jde s někým dva roky žít
a nevědět, jestli je schopný zabít?
To nevím.
Ale vím, že nikdy pořádně neznáme ty, co milujeme.
Nevím, co provedla, ale pokud to není poprvé, bude mít záznam.
Zjistíme to.
Jasně, ale neudělal bys mi službičku? Je to důležitý.
Potřebuju rejstřík Judith Contiové.
Ne? Tak nic.
Víceméně jsem to čekal.
Kdo je to?
Maéva.
- Haló? - Guillaume.
Máme problém. Máma nám něco tajila.
Počkej.
Teď to mám trochu složitý…
Vybrala spořicí účet. Táta to teď zjistil.
Prohrabal jí věci, aby to pochopil. Ale nic nenašel.
Tak dostal hysterák.
Všechno tu rozmlátil.
Tati?
Najíme se? Je pozdě.
Lhala mi. Nikdy nelhala.
No tak.
Taky to chci pochopit, tati, jo?
Tak vstaň.
Probereme to při jídle.
NICE, ČERVEN 2010
Inès?
Jsou tu ti lidi, jak jsem říkal.
Ten pán je od policie.
A ta paní je…
Její práce je poslouchat děti.
Ukážeme ti fotky, Inès.
Koukni se, jestli někoho poznáš.
Neexistuje správná odpověď. Kdyžtak se ptej. Jo? Můžeme?
- Ano. - Tak jo, broučku.
Dobře se dívej.
Viděla jsi ho včera večer?
- Ano. - Znám ho.
Je místní.
Nepamatuju si jméno.
Dlouho jsem o něm neslyšel, ale kdysi něco provedl.
Zabil jiného kluka, myslím, že kamenem.
Kde přesně jsi ho viděla?
Na zahradě.
Pral se s jiným pánem.
A toho druhého pána znáš?
Já nevím.
- Byla tma. - To nevadí.
Zkus si vzpomenout. Je to moc důležité.
Prosím, pane.
NICE, SOUČASNOST
Prošla jsem máminy účty.
A?
Jsi v pohodě? Vypadáš divně.
Ne, dobrý. Povídej.
Je to šílený.
Jen za letošek 15 000 eur.
Asi 700 eur měsíčně, každý měsíc.
Totéž předchozí roky.
Vybrala celkem 96 000 eur.
96 000 eur?
To není možný. Co s těma prachama dělala?
Neměla další účet?
Spoření, životní pojištění, tak něco?
Tys nespal. Vypadáš hrozně.
- Dívala ses jí do notýsku? - Vidíš.
Psala si všechno. Ukaž.
Řekni jedno datum výběru.
29. ledna.
Kadeřník 11:00, kavárna Lascaris 15:00, JMD.
Co to je, JMD?
JMD…
„Jasný manželský debakl“?
- Další? - Únor.
20. února, onkolog.
Pětadvacátého.
25. února…
Kavárna Lascaris, JMD, 15:00.
Pojďme dál.
25. března?
Lascaris, 15:00.
Milenec?
- Máma a milenec? - Ne.
„J“… Nic tu nemám.
„D“?
Nic.
A tenhle měsíc?
Žádný velký výběr.
Výběr ne, ale co schůzka?
HOTEL, JMD, BELLES RIVES, ANTIBES
Dneska v 15:30. Hotel Belles Rives, Antibes.
To akorát stihneme.
Co to děláte?
Zůstanete na jídlo?
Ne, musíme jít, tati. Promiň.
- Není čas, co? - Tak zatím.
- Určitě jsme ho prošvihli. - To bude dobrý.
Mámin milenec?
Promiňte, čekáte na Florence Lucchesiovou?
- Kdo jste? Co chcete? - Máme pár otázek.
- Můžeme pár minut? - Klídek.
Vy jste „JMD“?
Nemusím odpovídat.
„Jean-Marie Dabianchi, soukromý detektiv.“
Jsem vázán mlčenlivostí. Nechte mě jít.
Proč? Zavoláš policii? Přijde ti to rozumný?
Jsme děti Florence Lucchesiové.
Zajímá nás, proč si vás platila.
To by měla vysvětlit ona. Nesmím nic říct.
Vy to nevíte? Umřela.
Pro vaši mámu pracuju asi osm let.
Mám najít vašeho bratra.
Fred je mrtvý.
Je deset let po smrti. Co na tom chcete vymyslet?
- Viděli jste jeho tělo? - Střelili ho a spadl do moře.
Většinu těl nenajdou.
Jeden můj kontakt na vašeho bratra narazil v Itálii a Černé Hoře.
Prý se účastnil ozbrojených loupeží.
Loupeží?
Můj informátor ukázal svědkům jeho fotku a poznali ho.
- Máme tohle zapotřebí? - Ne.
Je jedno, jestli mi nevěříte.
Máte ještě něco? Máma vás platí osm let!
Za osm let toho musí být víc.
Oběti ho identifikovaly na fotce!
Jseš lhář.
Jseš prolhanej lhář.
Je mi z vás zle, že vás ani nebudu žalovat.
Jak mohla naletět takovýmu podvodníkovi?
Na Freda není těžký najít špínu. Máma tomu chtěla věřit.
Co je to za podělanej svět, kde sráči jako Dabianchi šidí chudáky jako máma?
Musíme otočit list, jinak zmagoříme.
Odmítáš to vidět, ale ta rodina je jed.
Znova zkoušíme umělé oplodnění. Chci vlastní rodinu s Lili.
Už je té bolesti na mě moc.
Fred je mrtvý.
Udělej to jako já. Otoč list.
Vydrž. Hned jsem zpátky.
Sakra.
- Co zas? - Máte kontakty u policie?
Dostal byste se do něčího rejstříku trestů?
Myslím, že máma byla dost štědrá, tak byste to pro mě mohl udělat.
Po tom, co jste vykládala o mém synovi, si ty svý sušenky nechte!
Vraťte se domů!
S vaší ženou je nám to líto.
Nadávala jste mu do gaunerů!
Všechen ten hnůj na Freda a naši rodinu.
Jak myslíte, že se moje žena cítila? To je pokrytectví!
Přestaň, tati!
Radši běžte domů. Pojď.
Moc se omlouvám.
Promiňte, paní Kasmiová.
Ahoj, Guillaume.
S tvou mámou je mi to moc líto.
NICE, ZÁŘÍ 2008
Přijedeš za mnou?
Blázníš? Nenechám tě napospas všem těm Kataláncům.
Na Katalánce prdím.
Sonio, jedem!
- U letiště jsou vždycky zácpy. - Už jdu!
Tak já jdu.
Miluju tě.
Táta je u sebe.
Nechceš čaj?
Nebo obejmout?
Pojď sem.
NICE, ČERVEN 2010
Ten druhý muž byl asi sousedovic syn, Frédéric Lucchesi.
Poznal ho jeho bratr.
Co tu dělal?
To vyšetřujeme.
Vaše dcera s ním měla vztah?
S tím gaunerem?
Určitě ji zatáhl do nějakýho průšvihu.
Dřív chodila s jeho mladším bratrem Guillaumem.
Rozešli se, když odjela studovat do Barcelony.
Frédérica Lucchesiho téměř jistě zabil muž,
kterého identifikovala vaše dcera.
Hledáme tělo v místě údajného pádu.
Něco nám vrtá hlavou.
Nenašli jsme telefon vaší dcery. Měla mobil, ne?
Ano. Měla ho pořád u sebe. Prakticky…
ho měla přirostlý k ruce.
Tati!
NICE, SOUČASNOST
Guillaume?
Inès?
Pane jo!
Promiň. Jsi jí fakt šíleně podobná.
To říká každej. Co chceš?
Promiň, šel jsem dál, zvonek nefungoval…
Kdo to je?
To nic, klid.
Pojď.
Chtěl jsem se omluvit tvé mámě. Táta je úplně mimo. Smutný.
Vzhledem k tomu, v jakém stavu přišla, bude lepší se vyhnout tátovi. Zuří.
Tohle jejich sousedské vztahy nevylepší.
Co vlastně teď děláš?
Studuju psychologii.
Není to moc těžký? Dost práce, ne?
Dělám to hlavně proto, abych byla u rodičů.
Vážně?
Zajímavý.
Copak nechceš odsud vypadnout? Vidět svět?
Jet do Austrálie, pít pivo a tak?
Jasně že jo.
Ale nevím. Možná to zní hloupě,
ale mám strach tu rodiče nechat.
Já nevím. Bojím se,
že se v tom domě postupně usouží. Jen čekají, až to přijde.
Ne, nepřijde mi to hloupý.
Díky.
Pamatuješ si to tu?
Chodil jsi sem se Soniou.
Jo. Jak to víš?
Často jsem vás sledovala.
Koukala, jak se líbáte.
Vážně?
To vůbec není trapný.
Takže máš novou holku?
Viděla jsem vás po pohřbu.
Jo. Jmenuje se Judith. Pracujeme spolu.
Žijeme spolu.
Nebylo jí něco? Vypadala divně.
Viděla jsem vás z okna.
Jak to?
Možná je to fakt indiskrétní, promiň.
Ale něco jí bylo.
Odešla.
Jak to myslíš?
Večer po pohřbu se vrátila domů,
vzala si věci a zmizela.
Od té doby žádné zprávy.
Ten večer jsem se zeptal: „Judith Contiová, vezmeš si mě?“
Řekla ano.
A druhý den mě opustila.
Promiň, to jsem netušila.
Posral jsem to.
Jmenuje se Judith Contiová?
Zvláštní, něco mi to říká.
Promiň, musím to vzít.
Moc rád jsem tě viděl.
Haló?
Mám složku Judith Contiové. Fakt to chcete vědět?
NICE, ČERVEN 2010
Tati!
Copak je, broučku?
Noční můra?
Sonia. Je tady.
Ale ne.
Nikdo tu není. Podívej.
Už spinkej.
Ano?
Zůstaň tu na chvilku.
- Prosím. - Minutu.
Lehni si a zavři oči.
No tak.
Mám strach.
Mysli na něco, co máš ráda.
Něco, co ti dělá radost.
Víš, Inès…
Musíš se snažit, protože…
to s maminkou jinak nezvládneme, víš?
A co když se zase vrátí?
Sonia se nevrátí.
Nemůže se vrátit, je v nebi a…
už ji neuvidíme.
Ale já ji vidím.
Musíš mi věřit, tati.
Podívej, nechám ti rozsvíceno, jo?
Noční můry nemají rády světlo. Víš to?
Tak jo.
Taky nechám otevřené dveře, jo?
Dobrou, broučku.
NICE, SOUČASNOST
Počkat. Co mi to tu říkáš?
Že mou životní lásku v letech 2003–7 třikrát odsoudili za prostituci.
Nemůžu tomu uvěřit. Něco tu nesedí.
Byla to kurva, Daco.
Ať dělala před 15 lety cokoliv,
je to její život, její příběh.
Je její. Nic to nevypovídá o tom, kým je dneska pro tebe,
pro mě nebo pro děcka.
Děsně mi chybí.
Chci vědět, že je v pořádku. Aspoň vysvětlení, i kdyby byla s jiným…
Jenom to chci pochopit.
Pomůžeš mi?
Ptáš se vážně?
Ukaž mi ten její rejstřík.
Zmiňují tu bar Tygřice, kde ji párkrát zatkli. Znáš to tam?
Podle jména. Noční klub s holkama, ne?
Jo.
A opakuje se tu jedno jméno.
Louis Menighetti.
Asi její pasák.
Počkej. To nevíme.
Guillaume, musím fakt jít.
Promiň, musím se stavit v práci.
Zavolám ti. Uvidíme se pak? Na.
- Hej! - No?
Díky.
- Čau, Abdou! - Čau.
Dám si colu.
Ahoj.
Awo. Máš se?
Jo.
- Ahoj. - Vidělas Daca?
- Ne. - O fous jste se minuli.
S Jérémiem se míjíme často. Začíná to být pravidlo.
Jo, já vím. Mluvil o tom.
Mluvil, jo?
Máš štěstí. Mně neřekne nic.
Změní téma nebo zmizí.
Je mi moc líto, co se teď děje a…
Vlastně to nechápu.
Je ti to líto, ale furt spolu něco děláte.
Má to jako výmluvu.
Zachraňovat svět.
Nemusí se pak svý ženský podívat do očí a říct, proč nezvládá přijmout otcovství.
Ty brďo.
Jo.
NICE, ČERVEN 2010
To je táta.
- A ty jsi tady, že? - To je lehký.
A tohle je Sonia?
Táta říká, že je v nebi.
Ale na obrázku v nebi není.
A maminka?
Máma pořád spí.
I když jí táta říká,
že když v tom bude pokračovat, tak se jednou probudí a doma nikdo nebude.
To se někdy stává.
Když jsou lidi smutní, uchýlí se do spánku.
Než zase najdou sílu.
A tatínka to děsí.
Možná si nenašel vlastní útočiště.
Táta říká, že duchové nejsou, ale já ji vidím.
Co přesně vidíš?
Soniu.
Bojím se jí.
Proč se jí bojíš?
Podíváme se na to.
Lidem ubližujeme, když se na ně zlobíme.
Nebo když ublížili oni nám.
Myslíš, že jsi sestře ublížila?
Dobře poslouchej, Inès.
Není důvod, aby se na tebe sestra zlobila.
Tys jí neublížila.
To, co se stalo, nebyla tvoje vina. Vůbec.
Děti nemají za úkol chránit dospělé.
Právě naopak.
To dospělí mají chránit děti.
I když jim to vždycky nejde.
Rozumíš?
NICE, SOUČASNOST
Já nevím. Možná umřel, nebo už tu nebydlí.
Opuštěně to nevypadá.
Ty máš psa?
Cože?
- Nevím, je tu hroznej puch. - Ty vole…
- Kup si voňavej stromeček. - Hele!
Trochu úcty, jo?
Ten pickup patří do rodiny.
Když jsme u toho…
Byla za mnou Awa.
Asi fakt chce, aby ses vrátil domů.
To tě zaúkolovala ona?
Budeš mi vychvalovat krásy otcovství?
Awa tě miluje.
- Ty miluješ ji. Kde je problém? - Tady.
Jasný? Nedokážu to.
Hele!
A jo, někdo tam je.
Je tam někdo?
Jsme z radnice.
Odbor hygieny a veřejného zdraví.
Vzhledem k invazi škůdců město…
provádí v oblasti deratizaci.
Já krysy nemám. To je soukromý dům. Nemusím vás pouštět.
To je možné, madam, ale…
Deratizace je povinná. Pokud jste si jistá, že škůdce nemáte,
potřebujeme čestné prohlášení.
Čestně prohlašuju, že nemám krysy.
Ano, ale musíte to podepsat na radnici.
Termín je dodneška. Poté…
budeme muset zahájit šetření. Dostanete úřední výzvu
spolu s vysokou pokutou.
Ale ještě máte čas. Úřad zavírá v jednu.
Později to bude mnohem složitější, rozumíte?
Podělaný úředníci.
Tak hezký den, madam.
Myslíš, že to zabralo?
Nevím, ale rozhodně by sis to zasloužil.
Hele, už jde.
Pojď. Zavři.
Guillaume.
Odpojte mě.
Pomozte mi, prosím.
Vy jste Louis Menighetti?
Chci umřít.
Pomozte mi, prosím.
Tamhle ta šňůra.
Odpoj to.
Prosím…
Odpoj to.
Ta megera mě tu už roky drží při životě.
Judith Contiová.
Říká vám to něco?
Odpovězte, prosím.
Ty jseš její co?
Brácha?
Její chlap?
No jasně.
Je to tvoje holka.
Judith.
Víš, že byla fakt nadaná, ta tvoje holka?
Když jsem ji viděl poprvý,
byla na ulici.
Bylo jí 17, utekla z domova.
Furt dokola stejnej příběh.
Byla roztomiloučká.
Nabídl jsem jí focení.
To zabere vždycky, fotky…
A co bylo pak? Vymáčkni se, stačilo.
Vzal jsem ji k sobě domů.
Nabídl jsem jí skleničku, pak druhou, pak třetí…
Nejdřív se svlíkat nechtěla.
Ale nevěřil bys, jak ztratěj zábrany po cole s rumem
a hlavně po tom, co jim do toho přidám bez jejich vědomí.
Řekl jsem, že si může slušně vydělat, kdyby chtěla.
Stačí zavřít oči a myslet na něco jinýho.
Judith…
A pak? Co bylo pak?
No, pak…
Musej si vydělat na další dávku.
Už drž hubu! Kde je?
A ty svý debilní komentáře vynech!
Co bylo do prdele dál? Kde je?
Jak to mám sakra vědět?
Ta kráva mi zdrhla s klientem.
Chlápkem, co dealoval drogy.
A co pak?
Odešla a užs o ní nikdy neslyšel?
Blbý, co?
Protože byla fakt šikovná…
s jazýčkem.
- Ne, přestaň, Guillaume! - Jak to odpojím? Jak se to vypíná?
Nenechte mě v tom!
Kreténi zasraný!
Jeho vůně…
Stál blízko a pocítila jsem vzrušení.
Něco k němu cítíte?
- Jsme spojení. - Jak? Co vás k němu pojí?
Ten večer, kdy se to stalo, přišel o bratra.
Zažili jsme totéž.
A navíc…
Navíc?
Sonia byla jeho holka. A jako by to začínalo znova.
Jak? Co začíná znova?
Jeho nová holka, Judith, taky zmizela.
Judith?
A dělá to s vámi něco, že tu najednou jeho dívka není?
Ptáte se, jestli mě přitahuje?
Řekněme, že ano. Přitahuje?
Ne.
Samozřejmě, že ne. Teda…
jako malou mě fascinoval, ale…
s Judith to nijak nesouvisí.
Judith Contiová, sakra, už vím!
- Neskončily jsme. - Musím jít.
- Kde se tu bereš? - Přelezla jsem přes balkon. Hračka.
Sonia a Judith se znaly.
Sonia měla v Barceloně spolubydlící.
Volala jsem její kámošce, co nezměnila číslo, Charlotte,
a zeptala se na Judith.
To ona bydlela se Soniou.
- Co se to sakra děje? - Judith ti to neřekla?
Ne, nikdy.
To vůbec nedává smysl…
Ale můžeme se sejít se Charlotte.
- Ahoj. - Ahoj.
Jsem Guillaume.
Byl jsem Soniin přítel.
Jo, vzpomínám si, mluvila o tobě.
Fakt?
Fakt. Ty vado.
Neuvěřitelně se jí podobáš.
- Promiň. - V klidu, jsem zvyklá.
Ale nemám moc času. Čekají na mě holky, takže…
Co chcete o Sonie vědět?
Vlastně bych chtěl spíš zjistit víc informací o Judith.
- Znalas ji, že? - Jo.
No… Vlastně jsme si moc nesedly.
Nebyla nesympatická, ale…
Uměla být fakt vtipná a usměvavá,
ale bylo v ní něco temnýho.
Něco tvrdýho.
A Sonia ji zbožňovala, ale já měla vždycky…
Prostě trochu odstup.
Pak se spolu se Soniou furt chodily někam bavit,
vídaly se s pochybnými týpky, kámoši od Judith.
Prostě alkohol, haš…
Bylo nám 20, žily jsme v Barceloně…
Každý si tím projde.
Ale tohle bylo… o level výš.
Jak to myslíš?
Prostě ty kluci byli fakt gauneři.
Nepřišli jenom pařit.
Šlo to mnohem dál.
- Mami, vždycky máme zpoždění! - Nevidíte, že mluvím?
Počkejte na mě, už jdu. Vteřinku.
A pak Sonia nechala školy, pustila byt a…
Prakticky jsme se nevídaly.
Změnila se. Byla jiná. Měla…
Byly jsme každá jinde.
Ztratily jsme kontakt.
A pak… No…
To je všechno. Omlouvám se, musím jít…
- Jo? - Ahoj.
Ahoj.
O co jde s tou Barcelonou?
Inès, Soniina mladší sestra.
To je Daco.
- Ahoj. - Ahoj, Inès.
Jde o to, že se zřejmě znaly.
Kdo?
Judith a Sonia. Poznaly se v Barceloně a bydlely spolu.
Z toho nezjistíme, kde je teď.
Zkoušeli jste lokalizovat její mobil?
Tady. Ta modrá vlaječka je její telefon.
Je to tady.
Je to přesný?
Ne, ale někde tady to je.
Je to skládka, ty vole. Jak ho tu máme najít?
Vydrž, najdeme ho. Hledej.
Sakra.
Daco!
- Je to on? - Jo.
Klid, policii ho nedám.
Neblbni, možná je tam stopa.
Něco, co můžou analyzovat, jako DNA…
DNA? Viděls, kde se to válelo? Navíc jsem na to sahal. Ani omylem.
Musím ji najít já.
Ty vole, Guillaume. Už magoříš.
Vrať se nohama na zem.
Můžeme v soukromí?
To je kamarád, povídejte.
Můžeme jít dál?
Nebudeme tu popíjet aperitiv, řekněte, co máte.
Zkoušela jsem vám volat.
Kontaktovali nás kolegové z Paříže.
Vaši partnerku, Judith Contiovou, našli mrtvou.
Na parkovišti v Ivry-sur-Seine.
Upřímnou soustrast, pane Lucchesi.
Fakt ti nevadí zůstat?
Na…
Moje číslo.
- Ahoj. - Ahoj.
PODLE KNIHY HARLANA COBENA NADOBRO ZTRACENÝ
Překlad titulků: Barbora Vrbová