‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫- ניס, יוני 2010 -‬
‫היי, אח קטן.‬ ‫-פרד.‬
‫אתה עדיין עובד? לא ייאמן.‬
‫לא יהיה לנו זמן לדבר.‬
‫אתה כבר נוסע?‬ ‫-כן.‬
‫הוא עצבן אותי. נמאס לי.‬
‫אולי תנסה? למען אימא?‬
‫מה הקטע עם לימודי הניהול?‬
‫מי הכניס לך את זה לראש? מוזיקה, בנאדם.‬
‫תפסיק, אתה הורס אותה. די!‬ ‫-בסדר, הינה.‬
‫סוניה חזרה?‬
‫אוי, בנאדם.‬
‫עדיין מאוהב?‬
‫תפסיק. היא טיפשה.‬
‫אל תגיד את זה.‬ ‫-מה?‬
‫מי שזורקת את אחי היא טיפשה.‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫נו, די להתבאס.‬
‫ברח, לעזאזל!‬
‫ברח!‬
‫הוא משוגע!‬
‫- ניס, כיום‬ ‫עשר שנים מאוחר יותר -‬
‫- גיום -‬
‫עדיין ער?‬ ‫אנחנו צריכים לקום מוקדם להלוויה של אימך.‬
‫היה לי סיוט.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא ממש.‬
‫סיימתם מאוחר?‬
‫כן, סרז'ו התעקש להזמין אותי למשקה.‬
‫אתה יודע איך זה. עשינו תדריך.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫עברתי בפארק דה ריי. מיהרתי ונפלתי.‬
‫זו נפילה די רצינית.‬ ‫-כן.‬
‫מה עשית?‬
‫הבאנו ילד לגורבלה.‬
‫זה לא האזור שלנו.‬ ‫-ממש לא.‬
‫התגעגעתי אלייך.‬
‫אני כאן.‬
‫בסדר?‬
‫אתה בסדר? איך אתה מרגיש? מחזיק מעמד?‬
‫אל תתחיל עכשיו גם אתה.‬
‫אחותך כבר חושבת שאני סנילי.‬
‫נו, באמת.‬
‫אמרתי שאנהג והוא התעצבן.‬
‫רק רגע. אני כבר חוזרת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אלכסנדר.‬
‫תודה שבאת.‬
‫תנחומיי.‬
‫אהבתי מאוד את אימא שלך.‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה היה סרז'ו.‬
‫מצטערת, לא אוכל להישאר לזמן רב.‬
‫את חייבת ללכת עכשיו?‬
‫לא, עוד לא. אשאר איתך עוד קצת,‬
‫אבל לא אוכל להישאר הלילה.‬
‫מה קרה?‬
‫כמה ילדים שאני מכירה הכו מהגר‬ ‫וגנבו 2,000 דולר.‬
‫לבחור אין מסמכים או הוכחות‬ ‫ולא יכול להתלונן.‬
‫סרז'ו אמר שאנחנו צריכים למצוא את הכסף‬ ‫לפני שהם יבזבזו אותו.‬
‫אי אפשר להסתדר בלעדייך?‬
‫רק הפעם?‬ ‫-זה התיק שלי.‬
‫אני מצטערת. אני עדיין כאן.‬
‫לא, זה בסדר, אבל אצטרך לישון כאן הלילה.‬ ‫לא אוכל להשאיר את אבי לבד.‬
‫טוב? נתראה מחר?‬
‫יהיה בסדר. אני ילד גדול.‬
‫אהיה בסדר.‬
‫אם פלורנס הייתה כאן…‬
‫היא הייתה אומרת לכם‬ ‫שמעולם לא הצטיינתי בנאומים.‬
‫אבל פלורנס כבר לא איתנו, אז…‬
‫אקצר בדבריי.‬
‫פלורנס נאבקה בסרטן במשך שישה חודשים,‬
‫אבל משהו התחולל בתוכה הרבה לפני כן.‬
‫היא נאלצה לעבור…‬
‫טרגדיה קשה בהרבה.‬
‫מותו של בננו, פרדריק.‬
‫היא מעולם לא הצליחה לקבל את מותו.‬
‫המשפחה שלנו התפרקה‬
‫ביום שבו איבדנו את פרדריק.‬
‫היום…‬ ‫-למה הוא עושה את זה?‬
‫…דרך תהליך האבל.‬ ‫-לא עכשיו, בבקשה.‬
‫אבל איננו תהליך.‬
‫זה פצע שלא מחלים.‬
‫פלורנס נפצעה…‬
‫לנצח.‬
‫האבל הרג אותה.‬
‫אני יודע שהיא מצאה מנוחה עם פרדריק.‬
‫לא אהיה מסוגלת. אני לא רוצה.‬
‫שיקרתי קצת.‬
‫לא אמרתי שהמוות של אחיך הפך אותה למשוגעת.‬ ‫עצובה ומשוגעת.‬
‫תן לי את חולצת הפיג'מה שלי, בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫אבא.‬
‫מה שלומך?‬
‫ומה איתך?‬
‫אתה תהיה בסדר? רוצה שאשאר?‬
‫לא, לכי.‬
‫אני לא אוהב שאת נוהגת בלילה.‬
‫אימי תמיד אמרה את זה.‬
‫אז…‬
‫חבק אותי חזק.‬
‫חזק יותר.‬
‫רגע.‬
‫יש עוד משהו שאימי תמיד אמרה.‬
‫"אין רגע שאינו מתאים לדברים יפים".‬
‫אז, תראי…‬
‫זה פריט אספנים אותנטי מסוף שנות ה-80.‬
‫גנבתי אותו מהחדר של מאווה.‬
‫זה מהיריד הטוב ביותר בריביירה כולה.‬
‫מאחר שאת יודעת שאני רומנטיקן, תהיתי…‬
‫אם את, ז'ודית קונטי, תהיי אשתי?‬
‫אתה רציני?‬
‫כלומר…‬
‫טוב שאת שואלת, כי יש עוד משהו…‬
‫אני בהחלט יודע להיות רציני.‬
‫תהיי אשתי, או לא?‬
‫אני כבר אשתך.‬
‫- סעי לאט, מתוקה. אני אוהב אותך -‬
‫כן, ובכן, היא הייתה אשתי, טוב?‬
‫נכון, "אשתך".‬
‫מה זה אומר?‬
‫להיות אשתך לא היה הדבר הכי טוב בשבילה.‬
‫תסתכלי על החיים שלך‬ ‫לפני שתתני לי עצות יחסים.‬
‫אתה חתיכת מניאק!‬
‫- אוהבת אותך לנצח -‬
‫היי, יקירתי. זה אני. אני יוצא הביתה עכשיו.‬
‫מקווה שאת בסדר. אני בסדר.‬
‫זה הכול. נשיקות.‬
‫תתקשרי אליי כשתקבלי את ההודעה…‬
‫ותודיעי לי אם להביא משהו לאכול.‬
‫אני רוצה לאכול את עצמי עד מוות. בסדר?‬ ‫אוהב אותך. ביי.‬
‫ז'ודית?‬
‫לא ציפיתי לך היום.‬ ‫סליחה שלא יכולתי לבוא אתמול.‬
‫הכול טוב?‬
‫כן.‬ ‫-מחזיק מעמד?‬
‫כן. ראית את ז'ודית?‬ ‫-לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫היא חזרה אמש בגלל מקרה חירום.‬
‫הילדים ששדדו את המהגר?‬
‫אף אחד לא סיפר לי על זה.‬
‫הילדים שגנבו כסף מאיזה בחור…‬
‫סרז'ו רצה למצוא אותם ולקחת את הכסף.‬ ‫-אין לי מושג. היה רגוע כאן אתמול.‬
‫היא לא בבית, התקשרתי כל היום,‬
‫המכונית שלה נעלמה, אני…‬
‫אני לא יודע איפה היא.‬
‫תירגע. בוא נתקשר לסרז'ו.‬
‫- ניס, אוקטובר 2017 -‬
‫היכנסי.‬ ‫-ז'ודית תעבוד כאן מעכשיו.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫מצטער.‬
‫גיום. נעים מאוד.‬ ‫-גם לי.‬
‫גיום עושה את המסלול בין טריניטה ואריאן.‬
‫בדיוק הסברתי לז'ודית איך זה עובד.‬
‫המשרד שלנו הוא הרחוב.‬
‫הכוח שלנו הוא הנוכחות, לקחת את הזמן…‬
‫להכיר אותם, לדבר.‬
‫הם צריכים לדעת שאנחנו לא שוטרים.‬
‫גיום, תסביר לז'ודית איך זה מתנהל‬
‫בסביבת אריאן, בבקשה.‬
‫אני צריך לדבר עם ילד שלא רוצה‬ ‫להגיע לביהמ"ש, זה יהיה קצת קשוח.‬
‫מי זה?‬ ‫-איזק קואדיו.‬
‫הבוקר אביו אמר לי שלא אכפת לו ללכת לכלא.‬
‫מושלם. זו התחלה נהדרת בשבילך.‬
‫נשמע טוב?‬ ‫-בסדר.‬
‫אוכל לדבר איתך על משהו אחר?‬
‫כן.‬
‫סלחי לי. שבי, אם תרצי.‬
‫תודה.‬
‫מה?‬ ‫-סליחה, אבל היא לא באה לי בטוב.‬
‫מוזר, זה מה שאמרתי לפני שמונה שנים‬
‫כשהגעת עם שיער מסורק.‬
‫העניין הוא ש…‬
‫מה הבעיה?‬ ‫לא תוכל להסתובב איתה במשך שעתיים?‬
‫קח אותה לשם פעם אחת…‬
‫- ניס, כיום -‬
‫הכוח מגיע מהרגליים.‬
‫זה לא עניין של חוזק.‬
‫סרז'ו!‬
‫תוכל לסיים את השיעור?‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-איפה ז'ודית?‬
‫היא לא הייתה איתך? בשביל אימא שלך?‬
‫התקשרת אליה אתמול כדי לטפל במשהו,‬
‫משהו עם מהגר?‬
‫מה? היא אמרה לך את זה?‬
‫סרז'ו, התקשרת אליה, או לא?‬ ‫-ממש לא.‬
‫לא ראיתי את ז'ודית כבר שלושה ימים.‬ ‫-מה לגבי התדריך? שתיתם עד שתיים בלילה?‬
‫אילו תדריך ומשקאות? מה הקטע?‬
‫התדריך הוא רק בשבוע הבא.‬
‫תודה.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אל תדאג.‬
‫פתח את ההודעה האחרונה ממנה.‬
‫"אוהבת אותך לנצח".‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫זה מה שאומרים כשעוזבים, כדי לרכך את המכה.‬
‫אין מצב. הצעתי לה להינשא לי אחרי ההלוויה.‬
‫היא דמעה.‬
‫הייתי מרגיש משהו.‬
‫כן.‬ ‫-אני מכיר אותה. היא הייתה אומרת לי.‬
‫מה תעשה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מה איתך? אתה לא צריך לחזור הביתה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫יש לך מספיק על הראש בלי החרא שלי.‬
‫תספר לי, נו.‬
‫זה מסובך.‬
‫מה מסובך? תגיד כבר.‬ ‫-לעזאזל!‬
‫אתה ישן בעבודה כבר זמן רב?‬
‫זה קורה לפעמים.‬
‫המצב עם אווה מסובך.‬
‫אני רואה ילדים מדי יום. אלו החיים שלי.‬
‫אבל לעשות ילדים משלי, לא יודע.‬
‫אני פוחד.‬
‫אולי ראיתי כל כך הרבה ילדים ממשפחות הרוסות‬
‫שאני פוחד להיות אבא מחורבן בעצמי.‬
‫אין מצב.‬
‫תהיה אבא נהדר, דאקו.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אמרתי לה אלף פעמים.‬
‫היא יודעת שאני לא רוצה.‬
‫ואז היא אומרת לי במתיקות שהיא בהיריון.‬
‫איך היא מצפה ממני להגיב? בסבבה?‬
‫לברך אותה?‬
‫אני לא רוצה ילדים.‬
‫לא אעמיד פנים.‬
‫אבל אני מבין אותה. אני יודע שאני שמוק.‬
‫אתה בהחלט שמוק.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫לא, אבל…‬
‫לך תזדיין.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫לעזאזל!‬
‫- ניס, אוקטובר 2017 -‬
‫מרלבורו, קאמל!‬
‫איזק.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה אתה רוצה?‬
‫אני לא מעשן.‬ ‫-אני לא בא.‬
‫באיזו שעה המשפט?‬ ‫-עזוב את זה.‬
‫השופט אמר את זה.‬
‫הוא כתב שאני עבריין. זה נכון. אני לא בא.‬
‫אם לא תלך, איך תוכל לשנות את דעתו?‬
‫תוכל להוכיח שאתה לא עבריין.‬
‫ייתכן שזה לא יעבוד,‬ ‫אבל אם לא תבוא, זה גמור.‬
‫מאה אחוז מהזוכים בלוטו ניסו את מזלם.‬
‫מה הקשר?‬
‫פשוט תלך אליו, לעזאזל.‬
‫תגיד לו שאתה מבלה שעות בספרייה,‬ ‫ואתה מסתבך רק כשהיא סגורה.‬
‫אולי הוא יראה אותך אחרת.‬
‫"ואו, בריון תרבותי. לא ידעתי שזה קיים."‬
‫אילו ספרים אתה קורא?‬
‫מי זאת? עוד בחורה חדשה?‬
‫רומנים גרפיים? מנגה?‬
‫תפסיקי לבלבל לי את המוח.‬
‫ככה תרחיקי אותנו.‬ ‫-איזק.‬
‫זה נגמר. השופט יראה ילד שחור מאריאן וזהו.‬
‫מתי זה?‬ ‫-בשמונה בבוקר.‬
‫אז ניפגש בשבע.‬ ‫-אני אישן.‬
‫שבע בבוקר בתחנת פון־מישל.‬
‫אתה חושב שהוא יבוא?‬
‫נחיה ונראה. אני אהיה שם.‬
‫למה לא ענית כשהוא שאל מי אני?‬
‫כי את לא חלק מהצוות.‬
‫זה לא מה ששמעתי.‬
‫חכי רגע.‬
‫למה אתה רוצה לעשות את זה? זו עבודה קשה.‬
‫אתה עושה את זה.‬ ‫-אין לי ברירה.‬
‫אלו החיים שלי.‬ ‫-אלו גם החיים שלי.‬
‫אלו לא ילדים קטנים ומתוקים‬ ‫שזקוקים לנשיקה, בסדר?‬
‫הם זועמים.‬
‫יש להם חיים מחורבנים עם בעיות אמיתיות,‬
‫דברים שידירו שינה מעיניך,‬
‫אבל אסור לוותר עליהם, כי הם יפלו.‬
‫הבנת?‬
‫אז תשכחי משעות עבודה קבועות.‬
‫תשכחי מכל סוג של זמן פנוי,‬
‫משיעורי יוגה.‬
‫תצטרכי לומר לחבר שלך שאין לך זמן בשבילו.‬
‫את מוכנה לזה?‬ ‫-כן, ואין לי חבר.‬
‫בוא נלך.‬
‫לאן?‬
‫פגשת פעם ילד שמכור לדבק?‬
‫בנות שעברו אונס קבוצתי‬ ‫ע"י ילדים בני פחות מ-12?‬
‫ילדים מסתובבים עם אקדחים,‬ ‫מתנהגים כמו גברים קשוחים?‬
‫לא.‬ ‫-לא ראית דברים כאלו?‬
‫מה לגבי ילד שיורק לך בפרצוף?‬
‫או קורא לך "זונה"?‬
‫או נוגע לך בתחת?‬ ‫-עברתי דברים גרועים יותר.‬
‫אני קשוחה מכפי שאני נראית, טוב?‬
‫תבחן אותי ואז תדע. עושים או מתים.‬
‫כן?‬
‫תורידי את הפרפר הזה קודם.‬
‫זה מזויף בכל מקרה.‬
‫את רואה עליי תכשיטים?‬
‫לא, נכון?‬
‫לבשי את זה.‬
‫נו, באמת.‬
‫זה?‬ ‫-לבשי את זה.‬
‫בואי אחריי. כן.‬ ‫-יותר טוב?‬
‫יש כאן הרבה סוחרים.‬
‫אתה מכיר אותם?‬ ‫-לא את כולם.‬
‫טוב, אנחנו צריכים…‬
‫ליצור קשר.‬
‫אנחנו פשוט מדברים איתם.‬ ‫בלי להטיף מוסר או לשפוט.‬
‫ועוד משהו.‬
‫לעולם אל תגידי שאת עובדת סוציאלית.‬
‫לא משנה מה, בסדר? זה הכלל שלנו.‬
‫לאן זה?‬
‫את צריכה משהו?‬
‫לא, תודה.‬ ‫-אז למה לעזאזל את פה?‬
‫פוגשת חבר.‬
‫לא כאן. תתחפפי מפה.‬
‫לכי למקום אחר.‬
‫תעופי מכאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מצטערת.‬ ‫-אל תבזבזי לנו את הזמן.‬
‫את טיפשה? לכי!‬
‫הבנתי, אני מפריעה לכם.‬ ‫אני אלך, אבל אני נפגשת עם מישהו.‬
‫תתעצבנו, אבל אני לא זזה.‬
‫את לא מבינה. תעופי!‬
‫לך תזדיין.‬ ‫-תירגעי.‬
‫עופי מכאן.‬
‫אוי, חרא.‬
‫בסדר, הבנתי. באמת. אני מפריעה לכם.‬
‫היי, חבר'ה. את בסדר, מותק?‬ ‫-זה החבר שלך?‬
‫אנחנו רק מדברים.‬
‫גברתי?‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫אנחנו רק מדברים.‬ ‫-הראו לנו תעודות.‬
‫אין מה לדאוג, הכול בסדר.‬ ‫-אני לא מודאג. זו העבודה שלי.‬
‫תעודות מזהות, בבקשה.‬ ‫-למה?‬
‫תעודות מזהות, בבקשה.‬ ‫-למה אתם מטרידים אותם?‬
‫די כבר.‬ ‫-אל תתערבי. תפוס אותו!‬
‫תפוס אותו, לעזאזל. רוצה לשחק?‬
‫היי, תירגע.‬
‫היצמד לקיר.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה מצחיק אותך? עוד נראה.‬
‫תסתובב. ידיים על הקיר.‬
‫סתום את הפה.‬
‫- ניס, כיום -‬
‫- אוהבת אותך לנצח -‬
‫- גם אני, גברת לוקזי -‬
‫- ז'ודית, תעני לי, בבקשה -‬
‫- כתובת לא ידועה‬ ‫לא ניתן לשלוח את ההודעה -‬
‫לעזאזל.‬
‫מה אתה עושה, גיום?‬
‫לעזאזל.‬
‫אמצא אותה בעזרת התיק שלה.‬
‫מצאתי.‬
‫אתה בא?‬
‫היא נולדה בדראגינייה.‬
‫אולי קפה קודם?‬
‫הינה.‬ ‫-תודה.‬
‫- תיק אישי‬ ‫ז'ודית קונטי -‬
‫- הדפסה -‬
‫שלום, גברת קונטי?‬ ‫-כן?‬
‫כן, ארצה לדבר עם ז'ודית, בבקשה.‬
‫אין כאן ז'ודית.‬ ‫-בסדר. אני מצטער. תודה, יום טוב.‬
‫שלום, הגעתם למר וגברת קונטי…‬
‫אין לך מושג איפה לחפש?‬
‫עשינו הסכם.‬
‫הסכם?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא שאלנו דבר על העבר.‬
‫פשוט ידעתי שהיא לא בקשר עם ההורים שלה.‬
‫זה היה בסדר מצידי,‬ ‫כאילו שלא היו חיים לפניה.‬
‫אתה מבין?‬
‫בלי אהבה, בלי מערכות יחסים.‬
‫כאילו שנולדנו ביום שבו נפגשנו.‬
‫כיבדת את ההסכם?‬
‫כן.‬
‫היא לא כיבדה אותו וידעה הכול עליי.‬
‫- ניס, אוקטובר 2017 -‬
‫הוא עובד סוציאלי. למה הוא כאן?‬
‫זה נכון?‬ ‫-כן.‬
‫חברה שלך?‬
‫זה היום הראשון שלה. אל תכעס עליה.‬
‫למה לא אמרת שום דבר?‬ ‫-לא שאלת אותי, אז…‬
‫תפקידי לדבר עם אנשים ולהתעניין בהם,‬
‫בניגוד אליכם, אז זה מה שיצא.‬ ‫-כן?‬
‫אתה מטומטם.‬
‫למה לא נחשפת?‬
‫אסור שהמשטרה תשחרר אותנו בפני הילדים.‬
‫אין בזה היגיון.‬
‫אני חושב שיכולת לסתום את הפה.‬
‫זה היה מבחן, לא?‬
‫הם ישאירו אותנו כאן עד מחר.‬
‫שוטרים שונאים עובדים סוציאליים,‬ ‫אנו לא באותו צד. את מבינה?‬
‫מה הבעיה שלך איתי?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לא מצאתי חן בעיניך כבר מההתחלה.‬ ‫מה הבעיה שלך?‬
‫אין לי בעיה איתך.‬
‫בכלל לא?‬ ‫-לא.‬
‫- ניס, כיום -‬
‫שלום, אדוני. אפשר לדבר עם ז'ודית?‬ ‫-ז'ודית?‬
‫לא, זו טעות.‬
‫בסדר. מצטער, יום טוב.‬
‫כן, סרז'ו.‬
‫גיום, כדאי לך להגיע לכאן.‬
‫היי, חבר'ה.‬ ‫-היי, סרז'ו.‬
‫פרסיוס?‬
‫שלום, פרסיוס.‬
‫ספרי להם את מה שסיפרת לי.‬
‫האיש הזה הוא החבר של ז'ודית.‬
‫היא הייתה כאן.‬
‫היה לה תיק כזה.‬
‫היא הלכה מהר.‬
‫ואז הגיע בחור.‬
‫הוא ניסה לקחת את התיק שלה.‬
‫אבל היא הכתה אותו והוא הלך.‬
‫מתי זה קרה?‬
‫ביום חמישי.‬
‫איך את יודעת?‬
‫השירות הרפואי היה כאן.‬
‫הם מגיעים מדי יום חמישי.‬
‫הם מחלקים מחטים,‬
‫טמפונים.‬
‫חייבים להיות כאן.‬
‫פרסיוס, את בטוחה שזו הייתה ז'ודית?‬
‫כן, זו היא.‬
‫היא הפילה את התיק שלה. היה בו כסף.‬
‫כסף?‬
‫הייתה רוח שהעיפה אותו.‬
‫היא הרימה אותו, שמה בכיסים…‬
‫בתיק שלה.‬
‫ואז היא נפלה.‬
‫היה בוץ על הג'ינס שלה באותו ערב.‬
‫תודה.‬
‫חזרת מאוחר.‬
‫עברתי בפארק דה ריי. מיהרתי ונפלתי.‬
‫- ניס, אוקטובר 2017 -‬
‫את בסדר?‬
‫ז'ודית, מה קרה?‬
‫רגע.‬
‫תנשמי.‬
‫יש לך משאף?‬
‫אני כאן. זה בסדר.‬
‫תנשמי! מה אני יכול לעשות?‬
‫תנשמי.‬
‫תתיישבי.‬
‫- ניס, כיום -‬
‫- ויגו 0687871245 -‬
‫כן, הלו?‬ ‫-שלום, ויגו?‬
‫מי זה?‬
‫אני קולגה של ז'ודית. היא איתך במקרה?‬
‫היא ביקשה להתקשר למספר הזה,‬ ‫אם תיגמר לה הסוללה.‬
‫היא שם?‬
‫הלו.‬
‫מה אתה רוצה מוויגו?‬ ‫-עבדול, אתה מכיר אותו?‬
‫הוא מסתובב כאן.‬
‫מתקשרים אליו כשצריכים טובה גדולה.‬
‫הוא מתווך.‬
‫הוא מביא אותך מנקודה א' לנקודה ב'.‬
‫כמו רכבת.‬
‫אני מכיר אותו.‬
‫הוא מוכר קראק.‬
‫אחרי שהוא מרוויח קצת כסף…‬
‫הוא נעלם ליומיים או שלושה.‬
‫את מכירה את ויגו?‬
‫ויגו?‬
‫סליחה, ויגו?‬
‫עצור, ויגו!‬
‫עצור!‬ ‫-היי, אנחנו רק רוצים לדבר איתך!‬
‫עצור!‬
‫אנחנו לא שוטרים!‬
‫אנחנו רק רוצים לדבר איתך.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫לכל הרוחות.‬
‫הינה הממזר.‬
‫למה ז'ודית התקשרה אליו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אתה חייב לעזור לי.‬
‫את בסדר?‬
‫לעזאזל.‬
‫הפחדת אותי.‬
‫חשבתי שתמותי.‬
‫זה קורה כל הזמן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫איבדתי את שני האנשים שהכי אהבתי,‬ ‫כי איחרתי להגיע.‬
‫קדימה.‬
‫צאו.‬ ‫-מה השעה?‬
‫שבע בבוקר.‬
‫לעזאזל, איזק!‬
‫לעזאזל. פספסנו אותו.‬
‫אנחנו?‬
‫מה לעזאזל, בנאדם? קמתי בזמן.‬
‫לא נגיע לשם ב-20 דקות.‬ ‫-המכונית שלי לא רחוקה.‬
‫קדימה!‬
‫מה להגיד לשופט?‬
‫שאני אוהב ספרים על מלחה"ע השנייה?‬
‫שאני קורא את טולקין ולומד בסדנת כתיבה?‬
‫כן, בדיוק.‬
‫אל תשכח להיות מנומס.‬
‫"שלום, כבודו. אם יורשה לי, כבודו.‬ ‫להתראות, כבודו."‬
‫לא שכחת משהו?‬
‫אל תקשיב לה, איזק. היא מגזימה.‬
‫לספר לו על אוסף סמלי המכונית הגנובים שלי?‬
‫בהחלט. רעיון נהדר.‬
‫זה ישבור את הקרח.‬
‫היי, תודה.‬
‫אני הולך איתו כדי לוודא שהוא ייכנס.‬
‫טוב, אקפוץ הביתה כדי להתקלח.‬
‫כן, את צריכה את זה.‬
‫אל תדאגו לי. מה לומר לשופט?‬
‫מצטער. בוא.‬
‫היי, זה אומר שהתקבלתי?‬
‫אני לא יודע. אחשוב על זה ואתקשר אלייך.‬
‫- חירות -‬
‫- ניס, כיום -‬
‫גיום לוקזי?‬
‫סגן סלין סלוריה, משטרת ניס.‬
‫שלום.‬ ‫-אטיאן שומר, בלש מפריז.‬
‫חיפשתי אותה, אין לי מושג איפה היא,‬
‫ואני מודאג. לו ידעתי איפה היא…‬
‫בהודעה האחרונה שהיא שלחה לך,‬
‫מה היא כתבה?‬
‫היא כתבה שהיא תאהב אותי לנצח.‬
‫אתה בטוח שזה הכול?‬
‫היא התנהגה משונה? משהו היה מוזר?‬
‫רק תגידו לי אם משהו לא בסדר,‬ ‫במקום להיות מעורפלים…‬
‫תענה על השאלה, מר לוקזי.‬
‫לא, היא התנהגה כרגיל.‬
‫היא הייתה כמו תמיד.‬
‫לא השתנה דבר.‬
‫מה קורה?‬
‫זה צולם לפני יומיים, באיברי סור סיין.‬
‫שני הגברים מעורבים בפשע מאורגן.‬
‫מצאנו שערות וסיבים מתחת לציפורניים שלהם.‬
‫בדיקת דנ"א גילתה שהם שייכים‬ ‫לז'ודית קונטי, החברה שלך.‬
‫- מבוסס על הספר "הנעלמים" מאת הרלן קובן -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬