Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
-Зачекай! -Боляче!
Як смердить!
З тобою все гаразд?
Можеш устати?
У вас, хлопці, все добре.
А в мене нічого немає.
Взагалі нічого.
Ви всі кинули мене.
Ти божевільний.
Ну годі.
Підводься.
Облиш мене!
Чому б не залишити мене тут?
Я піду на смітник з рештою цього сміття!
Це точно.
Вісімдесят відсотків людей у цьому світі — сміття, чи не так?
А як щодо решти 20%?
Вони наволочі.
Це так жорстоко!
Ти сам таке казав.
Я думаю, що є принаймні 1%, у яких усе гаразд.
З цими людьми не все гаразд.
Вони не зважають на реальність!
Добре! Гаразд!
Гаразд…
Ходімо додому.
Нумо.
Придурок!
Зараз я тобі всиплю! Стережись!
МЕНІ 46, І Я СТАВ НУДНИМ ДОРОСЛИМ
Іди сюди!
Усі інші старіють,
але ми залишаємось тими самими.
Важливо не куди ти прямуєш,
а з ким.
У тебе все буде добре.
Ти цікавий.
Твоє тіло теж наповнене словами, які готові піти на небо.
Це здається таким звичайним.
В останній день 1999 року
коли ми розійшлися, вона сказала:
«Наступного разу я принесу диски».
Це були наші останні слова.
Тоді все закінчилося
між нами.
2015 РІК
ТОКІО БУЛО ЯК ТИТАНІК, ЩО ПОТОПАЄ
Шоу «Веселімося!»
З ЛЮБОВ'Ю І ВДЯЧНІСТЮ ВСІМ, ХТО ПІДТРИМУВАВ НАС 30 РОКІВ!
ДО НОВИХ ЗУСТРІЧЕЙ!
-Пане Оґуро! -Пане Оґуро!
Пане Оґуро!
-Пане Оґуро! -Не йдіть!
Пане Оґуро!
Сьогодні
-розважаймося! -Так!
Я хотів би вам подякувати за те, що допомагали нам так довго.
Дякую і вам!
Чесно кажучи,
мені здається, що шоу не закінчилося.
Тобто я не дуже впевнений, що мені робити зі своїм вільним часом.
Насправді я міг би повернутися до телевізійної студії.
Не смій!
Я Санай. Кейітіро Санай.
-Дякую. -Радий познайомитися.
-Я Санай. Кейітіро Санай. -Ні, це…
Я відкрив тимчасове агентство.
Я зроблю все, що потрібно, навіть спонсоруватиму шоу.
Овва…
А знаєте, ви дійсно…
стали досить звичайним.
Я почав усе спочатку.
Я бачу.
Почну стільки разів, скільки знадобиться.
Тож насолоджуймося!
-Розважаймося! -Так!
Будь ласка.
Дякую.
Дякую, що прийшли.
Щиро дякую вам, пане Оґуро!
-Дуже дякую за все, що ви зробили. -Дякую!
А зараз директор Хосой
разом із кабаре «Веселімося!» виконає пісню «Печиво на долю».
Танцюйте!
ДЯКУЄМО ШОУ «ВЕСЕЛІМОСЯ!» ДЯКУЄМО ЗА 30 РОКІВ!
Пане Хосой!
Хосой, твої танці відстій!
Не треба так сумувати. Розважайтеся.
Так!
Агов.
Не пий сьогодні забагато.
Я буду в нормі.
Ще раз!
Ви бачили Секігучі?
Він тут?
Він також брав участь у цьому шоу.
-Він тут, правда? -Веселіше!
Він щойно пішов.
-Справді? -Так.
Ось так і треба!
-Це так мило! -А тепер приспів!
Співаймо разом, усі!
СЕКІГУЧІ: ВЕЧІРКА, ГА? НЕ ПЕВЕН. ПРИЙДУ, ЯКЩО ЗМОЖУ.
Тепер крутимося!
ТИ ПРИЙШОВ? ТОБІ ТРЕБА ЗВІЛЬНИТИСЯ.
Прошу, підніміться, пане Онда.
-Вибачте! -Вибачте.
Дякую.
Ви танцювали раніше.
Я зробила купу помилок.
Усе одно ніхто не дивиться.
Так, напевно ви праві.
Але ваш танець значить більше ніж усе, що я зробив.
Я працюю в компанії, що створила графіку для цього шоу.
Якою б хорошою вона не була,
навряд чи хтось її пам’ятатиме.
Я знаю, як вам зараз.
Цілком розумію.
Справді?
Ви впізнаєте моє обличчя?
Я зробила шість DVD-дисків.
Дійсно?
Хочеш вибратися звідси?
Тут усе безглузде. Немов похорон.
Правильно?
Овва! Величезна кімната!
Це Токійська вежа.
Що?
Мені більше подобається Токійська вежа, ніж «Skytree». Вона сексуальна.
Опублікую у своєму блозі.
Вважаєш її сексуальною?
Згасла.
Що?
Що не так?
Коли…
ти був малим…
ти хотів бути таким, яким ти є зараз?
Що?
Я не дуже впевнений.
Я…
Я точно не хотіла.
СЕКІГУЧІ: КИДАЙ ЦЮ РОБОТУ І ПРАЦЮЙ НА МЕНЕ
ЧОТИРИ РІВНЯ ОНЛАЙН-ЗАНЯТЬ ДЛЯ РІЗНИХ ДІТЕЙ
КЛАСИ БІЛЬШЕ НЕ ПОТРІБНІ.
КЕНТА СЕКІГУЧІ
ЗАПИТИ ДРУЗІВ
КАОРІ ОЗАВА (КАТО)
ДРУГИЙ ПРИЙОМ. ОСЬ КІЛЬКА ФОТО!
Вона справді…
стала звичайною.
Дякую.
Сильний дощ пройде на сході Японії, тому будьте дуже обережні.
О, ти тут.
Я написала тобі, що прийду.
Правда?
Я беру ці речі із собою. Деякі мої ще тут.
Я думаю, що це моє.
Ти коли-небудь думав одружитися зі мною?
Гадаю, тоді все було брехнею.
Що було?
Поверни мені всі ці роки!
Ти знаєш, що це неможливо.
Зачекай!
Сподіваюся, ти сидітимеш тут завжди!
Дощ справді сильний. Візьми парасольку.
2011 РІК
Я ЗАГРУЗ У РОБОТІ
ЙМОВІРНО ЧЕРЕЗ НАСЛІДКИ ЗЕМЛЕТРУСУ
Ямамото!
Скільки годин потрібно на цю роботу?
-Гей, хлопці. -Так?
Обидва мають бути готові сьогодні о 17:00.
Краще їх закінчити вчасно.
-Гаразд. -Гаразд.
Ти цілу вічність це робиш, Танігучі.
Це забирає багато часу, чуваче.
Нічого не вдієш.
Цей офіс набагато більший, еге ж?
Якого біса ми переїжджаємо в такий час?
Так, до біса невчасно.
Гей, ти нікуди не поспішаєш, пане Сато?
О, чорт.
Чи хотіли б ви спочатку поїсти?
Вибачте. Він скоро має бути тут.
Усе добре.
Вибачте.
Чому ти так одягнений?
Вибачте, що запізнився.
Прошу.
Гаразд, зараз поїмо.
Безумовно.
Зараз в офісі дуже багато роботи.
Усе гаразд. Я маю на увазі, багато працювати — це добре.
Ну, за жодну роботу не платять як слід.
Але роботи багато.
Тому заробити на життя — не проблема.
Так.
Здається, у вас важка праця.
Ну, думаю, її не назвеш важкою.
Хоча ми працюємо над матеріалом про землетрус або Фукусіму
ми також повинні робити графіку для брудних шоу
Це просто зводить із розуму.
-Ясно… -Але такий світ.
Гадаю, ми просто повинні прийняти це. Так.
У всякому разі, така моя робота.
Про що ти говориш?
Вибачте.
Вибачте, я на секунду.
Алло?
Так?
Ясно…
Не проблема взагалі.
Зараз зроблю. Гаразд. Зрозумів. Бувай.
Бувай.
Мені справді шкода.
-То… -45-річний відлюдник убив своїх батьків.
Мені потрібно зробити реконструкцію.
-Гей. -Що?
Що це ти таке сказав?
«Ось такий світ, тому ми просто маємо це прийняти».
Вибач. Я мушу негайно йти.
Ти й після весілля будеш таким?
Ні, просто ми зараз дуже зайняті.
Ми не можемо одружитися прямо зараз.
Тому ти просто хочеш усе відкласти.
Ну, я маю на увазі…
знаєш, що набагато більше людей одружуються після землетрусу.
І що? Що з того?
Ну, це свого роду…
Це просто…
так звичайно, правда?
Ой, вибач. Мені шкода за це. Гаразд.
Твоя мама тут до завтра, правда?
Забудь. Якщо ти такий, навіть якби ти побачився з татом, це не те.
-Добре. Гаразд… -Що?
Ми завтра знову пообідаємо втрьох.
Я десь замовлю столик.
Мені дуже шкода за сьогодні.
Я одягну відповідний костюм і все таке.
Тож витри все, що сталося сьогодні, зі своєї пам'яті
-Це… -Просто видали.
-Знаєш, я не можу цього зробити. -Клянуся, завтра я все зроблю.
Гаразд.
-Клянуся, завтра зроблю як слід. -Звісно.
Усе буде як слід.
Вибач.
Гарно. Посміхніться. Так.
Ось так.
2008 РІК
НАЙБІЛЬША КІЛЬКІСТЬ БЛИСКАВОК У ТОКІО
Аж смішно, як згадаю.
Але врешті-решт усе вийшло.
-Справді? -Пану Оґуро сподобалося.
-Справді -Так, усе нормально.
-Радий це чути. -Тримайся там.
-Дякую. -Звичайно. Побачимося.
Це рахунок за останній раз.
Хай бос зменшить його на 30%.
Пане Онда.
Так?
Гей! Стій!
Гей! Припини!
Годі!
Пане Сато.
Пане Сато!
Гляньте сюди, будь ласка.
Ось воно.
Що це, в біса, таке?
Це не те, що вони хотіли.
Але так цікавіше.
Забудь про це. Просто зроби звичайну роботу.
Це божевілля.
Пан Секігучі сказав мені знайти, що мені може сподобатися на цій роботі.
Забудь про це.
Молодь користується телефонами, а не дивиться телевізор.
Нам потрібно створити цей матеріал для домогосподарок та літніх людей.
Твої надумані ідеї для цього не годяться.
Перероби!
Я повернувся.
Секігучі, йди-но сюди!
У чому, в біса, твоя проблема, чуваче?
Ти усвідомлюєш, що зробив?
Так.
Як думаєш, хто дає нам роботу, га?
Хочеш знову робити гівняну дешеву роботу, як колись?
Це одне й те саме.
Що ти сказав, сучий сину?
Що з тобою останнім часом? Ти втратив голову.
Я не втратив голову.
Знаю, що ти хотів зробити те саме.
Так, але…
Я звільняюся з цієї роботи.
Ти вічно так говориш.
У мене скоро буде дитина.
Хто вагітний?
-Моя дівчина. -Так, але котра?
Зараз згадаю…
Пам'ятаєш директора, якого арештували?
О так…
З якоїсь корпорації.
Пам'ятаєш вечірку, де діджеєм був марнотратний президент?
Там я й закадрив ту дівчину.
Ти зустрічався з нею?
Не дуже і зустрічалися. Якось невизначено.
Тож ми одружимось.
Ти роби те, що хочеш.
Ти писав роман, правда?
Почни писати знову. Або це була вигадка?
Якби я вмів писати романи, то не був би тут.
Яка різниця? Просто йди звідси.
НА ШЛЯХУ ДО МАРУЯМАТО, ШІБУЯ,
ПІД ШИНСЕНОМ Є ГОТЕЛЬ ДЛЯ ЗАКОХАНИХ.
ТАМ Є КІМНАТА ЗІ ШПАЛЕРАМИ В КОСМІЧНОМУ СТИЛІ.
ТОДІ ДЛЯ НАС ОБОХ
ЦЕ БУЛО ЄДИНЕ МІСЦЕ, ДЕ МИ ПОЧУВАЛИСЯ В БЕЗПЕЦІ.
Я КОХАВ СВОЮ ДІВЧИНУ БІЛЬШЕ ЗА САМОГО СЕБЕ І…
З ТОБОЮ ВСЕ БУДЕ ГАРАЗД.
ТИ ЦІКАВИЙ.
Ні.
У мене нічого немає.
2000 РІК
Гей, Сато! Ти довго спатимеш?
ТЕХНІЧНА РЕВОЛЮЦІЯ МЕНЕ НЕ ТОРКНУЛАСЯ.
Ти збираєшся на вечірку до 15-річчя, так?
Ходімо разом!
Я однозначно не хочу йти сам!
З мене досить!
Там купа файних кралечок!
-Хочеш бути в моєму ТВ-шоу? -Залюбки!
-Що ти хочеш робити? -Я хочу піти…
-Ти хочеш… -Я хочу танцювати. Співати.
Хочу їсти солодощі.
Я завжди завдаю тобі клопоту, тож сьогодні плачу за ВІП-залу.
-Дякую! -Річна оренда двокімнатної квартири
з витратами на переїзд і меблями!
Вітання!
Сюди.
Розважаєтеся?
-Як справи? -Як думаєте, що це? Чакін суші!
Що тут сьогодні?
Ви це любите, еге ж?
І це не просто якісь там дешеві суші!
Замість гарніру з імбиром, кожен отримує по 10 000 єн!
Га? Що це таке?
Червоні кулі. Хочеш спробувати?
Тобі дах знесе. Скільки?
-За рахунок закладу. -Дякую, чуваче.
Тепер президент головного спонсору шоу
корпорація «Накама», Президент Санай!
Санай!
Цього разу він буде діджеєм вечірки!
Він запалює сьогодні.
Він діджей? Серйозно?
Він діджей?
І він ставить «Denki Groove»!
Що? Ви слухаєте «Denki Groove», пане Секігучі?
-Я тащуся від «Niji»! -Серйозно?
Сьогодні я зніму собі кралечку!
Гей, Сато!
Сато!
Візьми собі!
Тримай.
Пляшка шампанського.
-Безумовно. -Найдорожчі напої.
-І три келихи. -Звісно.
Власне, я б хотів джин-тонік.
Авжеж.
-Відчуваю. Стривай, занадто яскраво. -Що?
Ця дзеркальна диско-куля надзвичайно красива.
Гей, дами, скоріше сідайте поруч із чоловіками!
Чорт із тобою! Бігом!
Можете забрати цих кралечок додому.
-Можна? -Але треба отримати їхнє схвалення.
Примушувати їх протизаконно.
Протизаконно, але навіть це нормально, еге ж?
-Так! -Ти така мила!
Час розслабитися!
-Точно! -Хто знає, що буде завтра?
«Сьогодні останній день мого життя».
Живи таким життям кожного дня.
Та я жартую!
-Нозомі! -Мене звуть Маю.
-Я був у шоці! -Зробиш це зі мною сьогодні?
-Сьогодні? -П’ять секунд на відповідь?
-П'ять, чотири, три, два, один… -Насправді, гадаю, що це було б весело!
-Серйозно? -Серйозно!
Подивись на мене.
У тебе все добре, чуваче. Ти цікавий.
Зрозумів?
Та ну…
У мене є хист до пошуку людей у розпачі.
Вона сказала йому: «У мене є хист до пошуку людей у розпачі».
У розпачі!
Тоді що ти сказав?
«Я тебе знайшов».
-Я цього не казав! -Овва! Ти знущаєшся!
Так сказав би Хітонарі Цудзі.
-Точно! -Казав же, я цього не казав!
Закладаюся, ти все-таки задумався.
Ти ще не пережив те, що тебе кинула дівчина, так?
Дівчина? Подруга по листуванню?
Хіба така подруга — дівчина?
Не треба про це згадувати, добре?
Гей, я знаю! Запросимо Су сюди!
-Так! -Що? Чому?
Лише жінка лікує рани, завдані жінкою.
Це не рана, Нана. У нього діра в серці.
-Хіба це не так? -Діра — це діра!
Зателефонуй їй зараз!
Вона, мабуть, спить.
-Швидше зателефонуй їй! -Зателефонуй їй!
-Зателефонуй їй!
-Набери її! -Набери її!
-Зателефонуй їй! -Добре!
-Зателефонуй їй! -Гаразд!
Годі! Припиніть, добре?
Припиніть! Негайно!
Ласкаво просимо!
-Ось ти де. -Швидко ти.
-Живеш неподалік? -Он там.
Ти живеш у Сіндзюку, дівчинко?
Як я заздрю!
-Будь ласка, сідай. -Пропусти її.
-Нарешті я знайшов тебе! -Замовкни!
-Припини! -Сідай!
Не зважай на цих ідіотів.
Що питимеш?
Віскі з зеленим чаєм.
Віскі з зеленим чаєм. Хвилиночку!
За Су.
-Будьмо! -Будьмо!
-Геть з дороги! -Як це?
-Приємно познайомитись. -Заходь.
-Цокнемося. -О, ти теж!
Ти знаєш, у тебе дійсно гарне личко, дівчинко.
Ні.
Ти можеш стати моделлю.
Ну, я трохи займаюся акторством.
Дійсно? Ти актриса?
Ну, я багато чого роблю.
Ти колись грав, Нанасе, правда?
Ані слова про це!
Це моє темне минуле!
Я грав у «J.League».
-Справді? Овва! -Але це була «J2».
-Це префектурний навчальний центр. -Не треба про це.
Гей, Су. Ти наполовину японка, так?
У мені змішано багато чого.
-Справді? -Невже?
Я можу бути якою забажаєш.
Якими мовами говориш?
-Ну, англійською та корейською. -Гаразд.
-Зараз вивчаю китайську. -Скажи щось корейською.
Що ти сказала?
Ти розумієш?
Закладаюся, ти вилаяла мене!
-Що вона сказала? -Дене, що вона сказала?
Зробила йому комплімент, правда?
Ти сказала: «Як чудово, що ти такий високий». Правильно, Су?
-Вона цього не казала! -Вона зробила тобі комплімент.
-Так! -Так!
-Ти чудова, Су! -Дивовижна!
Сато, заспівай другу партію!
-Нізащо! -Заспівай дуетом! Співай із нею!
-Іди! -Нізащо! Ні!
Перепрошую.
Ось так.
Гей, ти, припини!
Ти добре впоралася.
-Гей, принеси нам трохи текіли. -Звісно.
Це добре.
Для цього вимовляй чарівне слово «Су» і просто дій.
Заспівай знову й знову!
Коли кінцевий термін?
Здається, в імейлі була зазначена середа.
Що сьогодні?
-Гадки не маю. -Атож.
-Думаєш, ми навіть закінчимо вчасно? -Що? Так, ми можемо.
Сато!
У Су завтра вихідний. У тебе теж, правда?
Так.
У тебе вихідний завтра? Хочеш кудись поїхати?
Так, але завтра мені потрібно шукати квартиру.
Я хочу переїхати.
То як тобі, Су? Я веду цю подію. Приходь.
Навіщо їй іти туди, де люди їдять комах?
Чому ні?
Ні… Ні в якому разі.
Це огидно.
Гаразд, тоді будемо пити до ранку, а тоді підемо рибалити.
-Залюбки. Чудово. -Ти хочеш порибалити?
Це так звичайно.
Що в цьому поганого? Звичайне — то найкраще.
-Так і є. -Так.
Сато, ми тебе втрачаємо.
Я казав тобі, завтра мені треба подивитися квартири.
-Який ти нудний. -Я не нудний!
Не будь занудою!
-Як так? -Зануди — це сміття.
А ти, Нана?
Я?
Звісно, я сміття.
Вісімдесят відсотків людей у світі — сміття.
А як щодо інших 20%?
Наволочі!
-Ми сміття-наволочі! -Сміття чи наволочі, га?
Проведи Су додому.
Я не можу. Ти знаєш, що ми зараз чергові.
У разі важливих новин, мусимо повернутися.
-Правильно, Секігучі? -Я з «J.League», чуваче.
Ти ще не забув свою колишню?
Я думав, ти сказав, вона потворна.
Ні, я тобі раніше казав. Вона сказала так, щоб бути скромною.
Що ти про неї подумав, коли вперше зустрів?
«Я радий, що вона не потворніша, ніж я очікував».
Це в біса жорстоко.
Іди, проведи її додому.
Іди-но.
Стережись!
-Я в нормі. -Ні, ти не в нормі.
Сказала же. Я в нормі. Підемо ще в одне місце.
Так, з цього моменту, можна наступати лише на білі.
-Де білі? -Ті маленькі.
-Ці крихітні? -Так.
Відтепер можна наступати лише на них. Ось так!
Ти наступаєш на них?
Так.
Якщо наступиш на щось інше, крім білого,
ти купуєш пиво.
-Гаразд? -Ми ж не будемо пити знову?
Вибач!
Дякую.
Вибач, я на секунду.
Гаразд.
Алло?
Гаразд.
Добре.
Вибач.
Треба на роботу.
О, гаразд.
Ти бармен?
Насправді…
це місце…
орендує для мене Санай.
Тут я виконую свою роботу.
Яку роботу?
Я роблю це…
з клієнтами тут.
Коли я закінчу,
то зателефоную тобі.
Ти дійсно залишився!
Я не маю нічого.
Знаєш, жити так…
насправді не так і погано.
…кілька ресторанів і барів.
Група компаній приховувала загальний прибуток у кілька мільярдів єн.
Я хочу зробити внесок у суспільство.
Сато!
-Я створюю місця… -Подивися на це.
…де люди можуть знайомитися.
Підозрюваний Санай керував підприємствами,
такими як заклади для літніх людей й ресторани.
Одним із них був масажний кабінет для чоловіків у цьому будинку.
Ой. Як нерозумно.
…жінки здійснювали статеві акти.
Я думаю, Санаю кінець.
…їх схиляли до проституції в обмін на оренду та витрати на проживання.
Номер, який ви набрали, більше не обслуговується.
Переконайтеся, що ви набрали правильний номер і повторіть спробу.
Номер, який ви набрали, більше не обслуговується.
1999 РІК
ПЕРЕДДЕНЬ НОВОГО РОКУ
ВЕЛИКЕ ПРОРОЦТО НЕ СПРАВДИЛОСЯ, І КІНЕЦЬ СВІТУ НЕ НАСТАВ, АЛЕ…
2000 РІК НАСТАВ!
Мене нудить від цього лайна.
Не потрібно робити з цього таку велику справу.
Яка різниця? Хай роблять.
Так, думаю, ти маєш рацію.
Чуєш…
Наступного року… Тобто цього року…
Чому б нам не жити разом?
Що?
Я навіть зустрінуся з твоїми батьками.
Як тобі таке?
Ну…
Не знаю…
Це здається таким звичайним.
Так, напевно.
Як холодно.
Так.
Гаразд, мені сюди.
Не на вокзал?
Мені потрібно піти в одне місце.
Наступного разу я принесу диски.
1998 РІК
ФУТБОЛЬНА КОМАНДА ЯПОНІЇ ПРОГРАЛА ВСІ ТРИ ГРУПОВІ МАТЧІ.
ПРИХОДЬ У ГОСТІ!
Наступного разу — наступного року.
Коли я приїду в Індію, надішлю тобі листівку.
Бережи себе.
Бувай.
МАДЖОНГ
Босе.
Ми ніколи не закінчимо вчасно.
Май трохи гордості за свою роботу!
Чорт! Просто зроби її!
Нахили знак оклику!
Не просто курсивом!
Поверни його!
Гаразд.
Бачиш? Як тобі?
Так набагато краще, еге ж?
Так.
А тепер бігом!
…поранено чотири особи.
-Гангстер, який стріляв… -Алло? Так. Дуже дякую.
-…намагався втекти… -Якраз дивимося.
-…але був застрелений у залі. -Так.
Графіка реконструкції, так? Гаразд, ми це зробимо.
Гаразд. Поквапимося. Дякую.
-До побачення. -Я повернувся.
Хто сказав, що можна купувати одяг після доставки?
Ми отримали замовлення на графіку реконструкції цього!
МЕРТВИЙ: МІЯДЗІМА (29)
-Мені ще не можна додому? -Чому ти досі тут?
Забирайся звідси!
Правильно!
На це обмаль часу! Ворушись!
-Пане Сато! Сюди, нагору! -Пане Хосой.
Поквапся!
-Вибачте, завжди такий поспіх. -Нічого.
Вибачте! Графіка тут!
Ти спізнився! Які, в біса, проблеми?
Ми хотіли, щоб було читабельно…
Ніхто на це не дивиться!
Відніміть 30% з рахунку.
-Бос каже, що не можна зменшити його… -Добре! Тоді йди до біса!
Поквапся! Нарешті тут!
Ще довго?
Зараз почнеться! Забери свою дупу, виродку!
-За тридцять секунд. -Тридцять?
О, ти ще тут?
Знову був у нічному клубі?
Ні, це була ділова зустріч. По роботі.
-Добраніч. -Гей.
Дай мені закурити.
Дякую.
Візьми завтра вихідний і піди кудись із своєю дівчиною.
Вона зараз в Індії купує речі для магазину.
Точно. Ти казав про це.
Одружися, добре?
Я подбаю, щоб ти міг заробляти.
Насправді…
вона думає, що такі речі — дурниці.
Що за речі? Весілля?
Такі…
банальні речі.
Розумію. Вона така дівчина.
Гаразд. Візьмемо рамен чи щось таке.
Пригости мене чимось кращим.
Як щодо яловичини?
Так, можна.
1997 РІК
Я ЇЗДИВ ГАЛАКТИЧНОЮ ЗАЛІЗНОЮ ДОРОГОЮ З ТОКІО.
Босе, ви приймаєте забагато дешевих замовлень.
Хочеш, Секігучі?
Я теж не можу піти додому сьогодні.
-Сато. -Так?
На пейджер щось прийшло.
ЗАТЕЛЕФОНУЙ МЕНІ. КАОРІ.
Доброго ранку.
Ти пила уночі?
Я не могла заснути.
Я зателефонувала, б хотіла побайдикувати сьогодні разом.
Що?
Хочеш кудись поїхати?
Я ще не вирішила й не хочу.
Це безглуздя.
Ми орендуємо авто, поїдемо автострадою
будемо звертати, де схочемо, і їсти, коли хочемо.
Може, поїдемо на гаряче джерело. Хотів б цього?
Що?
Так, але я не можу просто так раптово попросити сьогодні вихідний.
Я вже орендувала авто.
Що?
Я все одно поїду сама навіть якщо ти не зможеш.
Але ти знаєш, наскільки в нас мало рук.
Сьогодні знову купа замовлень.
О, я розумію.
Ти справді звичайний.
Усе одно за два роки настане кінець світу.
Їдь. Наступного разу заплатиш у нічному клубі.
Усе буде добре.
Я просто мушу виконати замовлення. Я можу зробити це сам.
Алло? Це «Great International».
Добрий день!
Правильно. Терміновий?
Схоже, що він не прийшов.
Ви можете надіслати його знову, але ми сьогодні дуже зайняті.
Ймовірно, це забере вдвічі більше часу.
Надішлемо, коли буде зроблено.
Я сам.
Правильно. Гаразд.
-Один вечір у клубі. -Ти платиш, чуваче.
Гаразд.
Ви вже надсилали його двічі?
Знаєте, останнім часом факс погано працює.
Чорт! Який кришталево чистий день!
Ідеальна погода для подорожі.
Гаразд! Настав час послухати на наш наступний запит.
-Від Оїта, псевдонім… -Якою дорогою хочеш поїхати?
-Куди? -Ліворуч!
Ми ледве встигли!
Мало не влетіли.
І хто це?
«Scha Dara Parr»!
-Неправильно! -Що?
Пісня Рьоко Хіросу «Я дійсно кохаю…»
Іну-кара!
Болить сьогодні?
Ні.
Тоді буде сонячно.
Я б хотів кинути цю роботу й кудись утекти.
Як так? Хочеш поїхати далеко?
Ну, я маю на увазі,
якби я поїхав кудись за кордон у пошуках натхнення,
я думаю, це змінило б моє життя.
Кендзі Міядзава…
Усе своє життя він ніколи нікуди не їздив.
Більшу частину свого життя він провів у сільській місцевості Тохоку,
але подорожував Чумацьким Шляхом.
Якийсь божевільний, еге ж?
Так, це божевілля.
Важливо не куди ти прямуєш,
а з ким.
Ти мене сфоткав?
Ходи сюди!
Ти голодний?
-Ми щойно їли. -Ні, не їли.
Так, їли!
У «EL-MALO» вийшло багато хороших пісень.
Слухаєш «EL-MALO»?
Вони круті.
Так і є.
Останнім часом я слухаю старі гурти, такі як «Led Zeppelin» та інші.
-Добридень. -Ласкаво просимо!
Мої батьки надіслали їх. Будь ласка, візьміть.
О боже мій!
-Звідки ти, нагадай? -Ганма.
Азіатські груші! Обожнюю їх!
-О ні! -Нізащо!
-Нам не дадуть місця! -Так, напевно.
Постійна кімната тільки для…
-О ні! -Дивися, я ж казав!
Це буде як у шоу «Канікули»?
Будемо кохатися?
-Дякую, що почекав. -Без проблем.
Що це за сорочка? «Paul Smith»?
Так. Я думав, що вона гарна.
Там.
Стільки заплатив, щоб купити те, що носять усі.
Подивись на це.
Цей одяг
приїхав із далекої країни сюди до мене.
Як японські потяги в Буенос-Айресі.
Гарно, так?
Так.
Уважно слухай.
Пізніше буде тест.
Будеш дивитися?
Ні, не буду. А ти всі запам’ятала?
Так, усі.
Музика потребує сучасних речей.
Ось. Ця краще.
Твоя правда.
Я поверну цю.
Дивно пахне.
Хочеш спробувати?
Вона має солодкий смак.
Це шкідливо для тебе.
Чому ти це кажеш?
Усе одно всі помруть.
-Поспішай! Ти нікчема! -Я поспішаю!
-Закінчив перевірку? -Щойно закінчив.
-Поквапся! -Так.
Вони не даватимуть нам роботу, хлопці!
1996 РІК
ДАЙТЕ МЕНІ СИЛУ ВІРИТИ В БОГА.
Ви в порядку?
Вибачте.
Гаразд.
Міядзіма! Що ти робиш? Їдемо далі!
Вибачте! Я буду за секунду!
Ось.
Гей, пане. Вам слід звернутися до лікаря.
Але я повинен їх доставити.
Ось.
Міядзіма!
Не змушуй боса чекати!
Я знаю!
Болить?
Тимчасова пов'язка.
Будьте обережні!
Вибачте!
Цікаво, чи робитиму я цю роботу все своє життя.
Мене це часом лякає.
Якось я читала роман Рамо Накадзіми.
Рамо Накадзіми?
Так.
Головний герой…
Його робота полягала
в набиранні рукописів інших людей щодня на комп’ютері.
Схоже на тебе, правда?
Багато років
він передруковував рукописи на самоті.
Він просто набирав те, що не мало нічого спільного з його думками.
Потім одного дня,
під впливом наркотиків,
головний герой сів за комп'ютер, але заснув.
Потім, коли прокинувся вранці,
він побачив, що написав цілий роман.
Він написав роман у непритомному стані?
Це божевілля.
Так, божевілля.
Його тіло було наповнене словами інших людей, які він набирав.
Та вони так і не потрапили до раю.
Наче то привиди слів.
Твоє тіло теж наповнене
словами, які готові піти на небо.
Я впевнена в цьому.
Ти так думаєш?
Чому б тобі не написати роман?
Мені нічого писати.
У тебе все буде добре.
Ти цікавий.
1995 РІК
ВИПРОСТУЙСЯ З ТЕМРЯВИ
-Ти дуже добре грав. -Дякую!
Ти приніс смачні закуски.
-Це так мило. -Принось їх знову.
-Приходь наступного разу. -Гаразд, прийду.
Так, ходімо.
Приходь наступного разу, Сато. Це дійсно цікаво.
Ні, дякую. У театрі нудно.
Як так?
Там велика аудиторія, тож стає справді захопливо!
Ні, неправда.
Правда. Еге ж?
Як це ти не підеш?
Ось. Тримай.
Хіба Нанасе не красуня?
РЕЙНІ — ПРОБУДЖЕНІ ЛЕДІ
Це я.
-Овва! -Він просто чарівний!
-Він справді гарний! -А хіба ні?
-Ти називаєш це красивим? -Приходь раз!
-Нізащо. -Приходь!
Ні.
Прокляття, що за бевзь!
Я точно звільнюся, якщо таке повториться!
Давно ти тут працюєш?
З 22 років.
Справді? А зараз скільки?
Відвали!
Теж будеш, правда?
Ти точно це любиш!
-Це найкраще. -Абсолютно.
Я його питиму, навіть коли розбагатію.
Подивимось…
«Я шукаю друга з листування, фаната Сігнуса Хьога з "Saint Seiya"».
«Діамантовий пил, 19 років, з Йокосуки».
Це звучить небезпечно.
Гаразд, далі.
«Якщо вам подобається "Хрещений батько", особливо "Частина ІІ", напишіть!»
Це мене збентежило.
Дійсно? Можеш їх узяти.
«Той, хто першим прочитає цю сторінку, напишіть мені».
«Іну-кара, 20 років, з міста Накано».
Що таке «Іну-кара»?
Покажи мені.
Ось тут.
Ось.
Це перший альбом Кендзі Одзави, «Собаки гавкають, а караван іде».
Подобається Кендзі Одзава?
Так.
Ось.
Такі речі
можна зберегти.
-Що? -Візьми.
Ну ж бо.
Візьми.
Я голодний.
ІНУ-КАРА — ЛЮБОВ!
Скільки хвилин на це?
Ще хвилину, думаю.
Вам подобається Кендзі Одзава?
ВАМ ПОДОБАЄТЬСЯ КЕНДЗІ ОДЗАВА?
-Бувай. -Бувай.
-Хочете пограти в патінко? -Не сьогодні.
КОМУ: ПАНУ МАКОТО САТО
ВІД: ІНУ-КАРИ
ПАНЕ САТО, КЕНДЗІ ОДЗАВА — МІЙ ПРИНЦ.
ВІД ІНУ-КАРИ
Шановний пане Сато.
Добридень. Я Іну-кара.
Отже, вам також подобається Кендзі Одзава, пане Сато.
Я стала його шанувальницею завдяки пісні «A Scene of Angels».
Я почула її по радіо.
Вона простягнула руку і вкрала моє серце.
Я почувалася пригніченою, і вона дійсно зі мною говорила.
Ось тоді я стала шанувальницею Кендзі Одзави.
Коли я вперше слухала, я не могла його зрозуміти.
Але поступово, здавалося, що його пісні запитують мене:
«Що таке душа?»
«Що таке життя?»
КЕНДЗІ ОДЗАВА — «ВИПРОСТУЙСЯ З ТЕМРЯВИ»
Альбом «Іну-кара» — це альбом про свободу й бажання.
Виставка «Maya Maxx» — хороша ідея.
Я буду з пакетом «WAVE».
Від Іну-кари.
Я ПОТВОРНА. УПЕВНЕНА, ТИ ПОШКОДУЄШ, ЗУСТРІВШИ МЕНЕ
Пакет «WAVE»?
Пакет «WAVE».
Ласкаво просимо.
Столик для двох.
Це було трохи божевільно.
Так.
Я б хотіла випити кави, щоб повернутися до реальності.
Дві кави.
Чесно кажучи…
Я справді цього не зрозумів.
Я думаю, це нормально.
Якби ти знав, про що йдеться, не було б сенсу зустрічатися.
Думаю, що нормально, якщо щось залишається загадкою.
Тобі не здається, що так вони залишаються з тобою довше?
Так.
Ти дивишся аніме?
Так.
Скільки разів ти дивився «Прекрасного мрійника»?
Може, двічі?
І все?
Скільки разів ти дивилася?
Гадки не маю. Я завжди його вмикаю вдома.
Іну-кара, ти трохи божевільна.
Ти так думаєш?
Якогось вечора
про таких дивних людей, як ти, говорили «Denki Groove».
Я дивна людина?
Ти не думаєш, що цей фільм дійсно гарний?
Його завжди показують у переддень шкільного свята.
Чи може бути щось краще?
Якби в моєму житті був дійсно чудовий день,
я хотіла б замкнутися всередині нього.
Ти згоден?
Я цілком погоджуюся.
Дякую.
Яким було твоє життя?
Добре…
Звичайним.
І гнітючим.
Звичайним і гнітючим.
У школі
я позначав кожен день у календарі літерою «X»,
якщо в той день не вчинив злочину.
Досить дивно, правда?
Я думаю, що це цікаво.
Це гарна спідниця.
Я розмалювала її фломастером.
Справді?
Була спідниця від Кейта Маруями у гарний квітковий дизайн,
я і спробувала розмалювати цю.
Ти чудова, Іну-кара.
Я потворна й бідна, тому я роблю найкраще з того, що маю.
Справді?
Ця сорочка теж гарна.
Я роблю все можливе, щоб влітку носити рукав на три чверті.
Мене звуть Каорі.
РОППОНҐІ КАШИВА, Д. 4
Я здивований, що ви подали заявку на роботу, про яку так мало знаєте.
-Звучало цікаво. -Розумію.
Скільки вам обом років?
Мені 22.
Мені 21.
Ви народилися в лютому. Ми однолітки по школі.
Я впевнений, що спочатку буде трохи жорстко.
Однак,
поки я не компенсую всю цю жорстокість, я не зупинюсь!
Ви точно пристрасні.
Працюватимете зі мною?
Так! Я можу розпочати сьогодні!
Можна завтра. Ви найняті.
А ви?
Ну добре. З наступного тижня.
Супер! Ви найняті!
Гаразд.
Прочитайте. Це для «Photoshop» та «Illustrator».
-Дякую. -Цього достатньо, щоб почати.
«Adobe Photoshop».
Добре…
Я ходив на
співбесіду.
Мене взяли.
Я знала, що тебе візьмуть.
Це чудово.
Треба відсвяткувати.
Я повинна це сказати.
Чому б нам не піти кудись?
Так, але куди?
У Діснейленд абощо?
Що?
Гаразд. У Діснейленд чи…
готель для закоханих?
Що? Як так?
Щоб святкувати, так? Крім того, я хочу спати.
Ти підеш, якщо хочеш спати?
Так, святкувати з тим, хто мені подобається, хоч я сонна.
-Що? -Що?
Ну, я…
«Подобається»?
Так.
Я…
подобаюся тобі?
Так.
Я тобі подобаюся?
Так.
Справді?
Так.
Тоді…
Я з нетерпінням чекаю цього.
Я теж.
Вітаю зі звільненням.
Це не в'язниця.
-Візьми це. -Ні, дякую.
Не треба.
-Візьми, чорт забирай! -Ні, дякую!
Добре! Я візьму!
Йди!
Я надішлю тобі купу наших тортів.
Ні, дякую!
Бувай.
Так.
Сато! Бувай!
Пане Сато!
Дякую!
Хай щастить!
Побачимося!
Щасти!
Він пішов.
Так.
Чому не скажеш йому?
Він би роздратувався, якби я сказав, що люблю його.
Я зараз піду.
-Побачимося пізніше. -Побачимося. На добраніч.
На добраніч.
Алло?
Я щойно закінчила. Це було дуже весело.
Повністю. І послухай. Це чудово. Вони дали мені 30 000. Здуріти можна.
Хіба не чудово? 30 000! Що? У караоке? Залюбки!
УСІ НОМЕРИ ВІДРЕМОНТОВАНО!
ВІДПОЧИНОК (3 ГОД.) — 10 000 ЄН ДОБА (ДО 18 ГОД.) — 20 000 ЄН
Це мій перший раз.
Що?
Справді?
Може, тут?
Це недорого.
Вибач.
Жартую.
Уперед. Іди.
З вас 5 800 єн.
Я заплачу.
Оце так! Дивовижно!
Овва…
Що це?
Овва! Дивовижно!
Здуріти можна! Ванна світиться, як веселка!
Ти важка!
Це грубо!
Я хочу піти на пляж.
МІШЕЛЬ ДЕ НОСТРАДАМУС
…книги стоять в одну лінію, і зараз їх налічується більше 50 видів.
Вони входять до десятки найкращих.
Що саме означає його пророцтво?
Невже пророцтво Нострадамуса…
У ЦЕ МОЖНА ПОВІРИТИ?
Моя компанія створила цю графіку.
Справді?
Так.
Хоча я лише працюю кур'єром.
Треба вимкнути світло.
Ванна.
Так нормально.
Ні…
Можна я?
Так.
Усе гаразд?
Так.
Хочеш зупинитися?
Я в нормі.
Коли я щаслива,
мені сумно.
«Нічне сафарі "Yoasobi"»!
Це зовсім не схоже те, що ми просили.
Коли я його робив, я посилався на…
Так, це інакше, але…
Бачиш нас наскрізь, га?
Ти навіть пам'ятаєш, що було на тій зустрічі, Такаші?
-Пам'ятаю… -У тебе ж немає нотаток.
У мене тут нотатки.
Я думав, що ти забув.
-Я пам'ятаю! -Так, Куросакі?
Ну, я…
Я думав, що це добре!
-Це краще, ніж я очікував. -Так.
Ну, я не думаю, що погано.
А якщо ми змінимо напис?
Добре. Я зроблю.
-Можеш це зробити? -Так, можу.
Тоді так і зробимо, гаразд?
-Так. Виправи хоча б цю частину. -Так.
-Добре. Дякую. -Тобі також. До побачення.
До побачення.
Сьогодні ще 201 особі
було діагностовано новий коронавірус у Токіо.
2020 РІК
Це найбільше число, і вперше воно перевищило 200.
За даними уряду Токіо…
Куросакі, не напружуйся так сильно.
Що?
Не треба так перенапружуватися.
Не вкладай у це всі свої сили.
Гаразд.
Так, але здається, якщо я не серйозно до цього ставлюся,
то я зраджую самого себе.
Так, напевно.
Може, вип'ємо сьогодні?
Здається, зараз не до цього.
У Мінато було 168 випадків.
А в Сугінамі та…
Так, гадаю, твоя правда.
Вибач. Я втрачу субсидію, якщо не зачинюся.
Я випив лише два напої.
-Вибач. -Я вже п'яний як чіп о 20:00.
Дуже смішно. Побачимось.
Гей!
-Досить! -А ну геть звідси!
-Відпусти! -Добре! Просто йди!
Гаразд. Я не говоритиму з клієнтами.
Ти це вже говорив!
Боляче!
Гей! Поверни!
-Гей! -Ти це вже говорив.
Як підло! Ти такий підлий!
І не повертайся!
Трясця!
Нанасе?
Що?
Що ти робиш?
І ти теж.
Бачу, у тебе все добре.
Чому ти закрив свій паб?
Терпіти не міг спілкуватися з клієнтами, які мені не подобалися.
Вони можуть піти, коли захочуть, але я не можу втекти.
У тебе немає вибору. Ти — хазяїн пабу.
Тобі не зрозуміти, еге ж?
Напевно, ні. У нас на роботі немає клієнтів.
Як Секігучі та інші?
Він веде онлайн-курси.
Знаєш, навчання в інтернеті.
Схоже, у нього все чудово, він має багато учнів.
У нього все гаразд.
Але я чув, що він розлучився.
Зрозуміло.
Я більше не можу сміятися з чужого нещастя.
Я можу відрізнити твою блювоту від блювоти Секігучі.
-Це огидно! -Твоя блювота рожева!
Яке ж ти брехло!
Ні, я серйозно!
Знаєш, скільки літрів твоєї блювоти я відмив?
Я міг би жити вічно жити на їжі, яку ти виблював!
Мабуть, це було справді важко.
Не знаю, як і дякувати.
Ти став справжнім дорослим придурком, еге ж?
-Стій! -Боляче!
Як смердить!
З тобою все гаразд?
Можеш устати?
У вас, хлопці, все добре.
А в мене нічого немає.
Взагалі нічого.
Ви всі кинули мене.
Ти божевільний.
Ну годі.
Підводься.
Облиш мене!
Чому б не залишити мене тут?
Я піду на смітник з рештою цього сміття!
Це точно.
Вісімдесят відсотків людей у цьому світі — сміття, чи не так?
А як щодо решти 20%?
Вони наволочі.
Це так жорстоко!
Ти сам таке казав.
Я думаю, що є принаймні 1%, у яких усе гаразд.
З цими людьми не все гаразд.
Вони не зважають на реальність!
Добре! Гаразд!
Гаразд…
Ходімо додому.
Ходімо до мене?
Припини. Мені не потрібна твоя нікчемна доброта.
Ти завжди був таким.
Холодний всередині, але добрий на поверхні.
Не дивно, що ти самотній.
Ти також.
Я пристрасна людина. Тому я самотній.
Це безглуздя.
Я так більше не можу.
Краще б я ніколи не знав тебе.
Я…
Я радий, що зустрів тебе.
Іди! Сідай в це таксі й повертайся до реальності!
Іди!
-До Мегуро. -Так, пане.
Тим, хто працює, як ми, не можна пити в барах пізно ввечері.
Це справді важко. Справді.
О 20:00 в місті стає темно.
Насправді це пригнічує.
Зараз ми мало що можемо вдіяти,
але в такі моменти я хочу поставити вам одну пісню.
Як би ви не почувалися зараз, будь ласка, думайте про хороше.
Але якщо ви зараз не в гуморі,
я впевнена, що доброта в цій пісні
буде ліками для багатьох людей, і це стане ясно згодом.
Для таких людей я хочу поставити цю пісню.
Тож послухаймо «Наче комета» Кендзі Одзави.
-Вибачте, зупиніться тут. -Добре.
-Я заплачу карткою. -Гаразд.
Дякую.
Коли ми тут, здається, що час не йде.
Ніби час зупинився тільки для нас.
Усі інші старіють,
але ми залишаємось такими ж.
Було б чудово.
У тебе все буде добре.
Ти цікавий.
Ти й після весілля будеш таким?
Поверни мені всі ці роки!
-У мене скоро буде дитина. -Ходімо разом!
Яка різниця? Просто йди звідси.
Вітаю зі звільненням.
У мене нічого немає.
Жити ось так…
не так вже й погано.
Майте трохи гордості за свою роботу!
Ніхто на це не дивиться!
Ходи сюди!
Твоє тіло теж наповнене
словами, які готові піти на небо.
Коли я щаслива,
мені сумно.
Сподіваюся, ти сидітимеш тут завжди!
-Ми одружимось. -Ти хотів бути таким, як зараз?
Поки я не компенсую все це, я не зупинюсь!
Звичайний — найкращий.
Це здається таким звичайним.
Навіть якщо ти в темряві, пане Сато,
я знаю, колись тебе осяє світло.
Пакет «WAVE»?
Пакет «WAVE».
Ви Іну-кара?
У вас звучить наче соромицько.
Вона справді була…
до біса звичайною.
МИ НЕ МОГЛИ ПОДОРОСЛІШАТИ
ДОРОСЛІ МИ…
Переклад субтитрів: Юрій Обревко