He?
He, he!
He, he...
- Hej då. - He!
En hög organ utan självets gnista från hjärnan -
- eller blod som pumpas av hjärtat. Ett fat med slaktkött till söndagslunchen.
Nu så, vem vill rekonstruera organen?
Och vem kan skilja människa från djur, om de nu skiljer sig åt?
Se så! Ni har väl lagt pussel som barn?
Är det bara jag, eller är det svårt att koncentrera sig när monstret talar?
Han är en lysande kirurg och banbrytande forskare. Hans far grundade skolan.
Tror du att du deltar i vårt samtal, Max McCandles?
- Att du sitter nära räcker inte. - Stick och köp dig en kostym!
Tror ni verkligen att levern sitter där?
Får jag fråga vilket syftet är med att stoppa in dem igen?
Det roar mig.
Mr Max McCandles! Gå med mig efter lektionen.
- Er avhandling. - Tyckte ni om den?
Den vittnar om ett konventionellt sinne som nästan når medelmåttighet.
- Tack. - Jag behöver en assistent.
Hemskt gärna!
- Tror ni på Gud? Eller på mig? - Ja, ni kallas ju ofta...
Det är mitt eget skämt. Ni behöver inte förklara det.
- Djävulens verk! - Har ni övervägt skägg?
- Jag liknar en stor hund i kravatt. - Barn tycker om hundar.
- Angående arbetet... - Ja, följ med.
Gud!
- Hej på dig! - He...
Bella, det här är mr McCandles.
Hej, Bella.
- Bud. - "Blod"!
- Blod. - Strålande!
Ingen fara.
Vilken vacker efterbliven...
Hon fick en hjärnskada, men jag har återställt henne.
Hennes mentala åIder är ännu ur fas med kroppen.
Talet artar sig. Hon gör allt snabbare framsteg.
Hon är hänförande!
Jag måste föra anteckningar över hennes utveckling. Kan ni göra det åt mig?
- Det vore en ära. - Ki!
- Ja, det är spännande, Bella.
- "Ki"... Jag tror att hon... - Mrs Prim!
Kiss.
Tycker du inte om böckling?
Jag är faktiskt förtjust i det. Det är gott på morgonen...
- Bella också skära! - Bara de döda för Bella.
- Bara döda... - Ja, bara döda.
Klafs! Klafs, klafs!
Höhu!
Rull!
Höhu!
Hon lär sig femton ord om dagen.
Koordinationen är minst sagt ostadig. På kvällen sker det framsteg.
Håret växer en tum varannan dag. Här är ett diagram...
Utmärkt! Ni kan gå. Vi ses i morgon.
Herrn, var kommer hon ifrån?
Er uppgift är att samla data. Jag talar om när jag vill ha dumma frågor.
"Och när de kom hem från skogen var hon med mamma och pappa igen. "
"Till middag den kvällen åt de bakelser tills de mådde illa. "
"De var så lyckliga att åter vara tillsammans. "
Du min pappa, Gud?
- Jag... - Prim säga du inte.
Bella ingenstans-flicka.
Var det är - ingenstans?
Du är föräldralös.
Dina föräldrar dog.
Sen du skära föräldrar i bitar?
Nej. De var mina vänner.
De var modiga upptäcktsresande.
Och de dog i ett jordskred i Sydamerika.
De tänjde på gränserna för vår kunskap och fick betala priset.
Men det är bara så man kan leva.
De skickade hit dig för att jag skulle ta hand om dig.
Döda?
Tyvärr, min kära.
Stackars Bella.
Men älskar Gud.
Sov här.
Nej.
God natt, kära Bella.
Detta föräldrar?
Ja, Peru.
- Varför penna-bok varenda nöt? - Jag antecknar ditt näringsintag.
Hur många?
Säg Bella andra platser.
Det där är Lissabon i Portugal.
Sydfrankrike. Alperna.
Australien. Långt bort och farligt, både människorna och djuren.
Bella vill se på värld.
Bara...
Bella...
Jag tror inte att vi får vara här uppe.
Kan vi...?
Bella...
Bella!
Nej.
Bella, det är farligt!
Nej, Bella...
Gud?
Ut måste gå.
Ut? Nej, vi arbetar.
Skära fingrar?
Candles går med mig.
- Javisst, om... - Nej.
Jo, ut!
- Har hon nånsin varit utomhus? - Nej.
Jag har skapat en roande och trygg värld åt Bella.
Nu.
- Bella... - Nu!
- Bella...
Det finns så mycket här ute som man kan dö av, Bella.
- Död? - Ormar, droskor, fåglar med vassa näbbar.
Jordbävningar, inandning av giftiga gräsfrön...
Bella!
Bella, titta!
- Döda den. - Va?
Varför du konstiga tummar?
När jag var mycket liten -
- klämde min far fast dem i ett järnskrin -
- för att se om han kunde bromsa skelettets tillväxt.
Smärtan var olidlig, så för att inte gråta -
- stirrade jag på de övriga fingrarna...
...och började genom observation analysera de epidermiska elementen.
När han återvände blev han förvånad över att se mig le.
- Gode gud...! - Han hade ett okonventionellt sinne.
Dags att gå.
Ett oväder närmar sig.
- Varför skrämma henne? - Hon är ett experiment.
Jag måste styra betingelserna, annars förvanskas resultaten.
- Stanna! Gud, vi gå! - Nej, Bella.
- Bella vill gå i glass. - Nej.
- Bella vill! - Mitt ansikte. Folk rädda för Gud.
- Skratta åt Gud. - Gud fin, som hundansikte.
Precis så.
- Stopp, jag gå. - Nej.
- Nej nu? Nej aldrig? - Bara nej.
- Bella! - Nej!
- Nej, nej, nej! - Bella!
- Förlåt! - Nej! Nej!
Förlåt, min kära.
Gode gud!
Vad har ni gjort med henne? Varför gömmer ni henne?
Säg vad som pågår, annars går jag till polisen.
Det ska jag, för det är en lycklig saga.
Det är sällsynt att få en död kropp så nära livet.
Likstelheten hade inte inträtt. Kroppen hade knappt hunnit svalna.
Ingen puls, men lite elektrisk ström, så jag kunde ha hållit henne vid liv.
Men det gjorde ni inte.
Allt jag visste om hennes gamla liv -
- var att hon avskydde så mycket att hon valde att inte vara - för alltid.
Vad skulle hon tycka om att ryckas bort från den tomma evighet som hon hade valt -
- och placeras på ett av våra underbemannade, illa utrustade dårhus -
- fostringsanstalter eller fängelser?
För i denna kristna nation betraktas självmord som sinnessjukdom eller brott.
Vem var jag att bestämma hennes öde?
Men jag insåg också att all min forskning hade lett till denna stund.
Ödet skänkte mig en död kropp och ett levande spädbarn.
- Det var uppenbart. - Var det?
Placera barnets hjärna i kvinnans kropp, återuppliva henne och iaktta.
Herregud!
- Vet hon om det? - Nej.
- Vem var hon? - Ingen aning.
Men hade du föredragit en värld utan Bella?
Mrs Prim?
Bella upptäcka glad när hon vill.
Du surpuppa, men jag fixa dig.
Blunda.
- Nej! - Vänta lite. Det tar en stund.
Hon tog mig på det ludna! Hon är sjuk.
- Bella? - Bella har upptäckt nåt. Titta!
- Jag sätter in gurka i mig... - Nej.
Bella!
- Upphör genast att frottera dig! - Va?
I respektabla kretsar gör man inte så.
Bara låt bli!
Vad är det där?
Min far avlägsnade mina fundus- och pyloruskörtlar -
- så jag får tillverka egna magsafter.
- Varför? - För att ta reda på det ingen visste.
Det visade sig vara önskvärt att ha dem.
Bella... Du har inte ätit nåt.
Låt bli!
God natt.
Jag är faktiskt något av en romantiker, Max.
- Va? - Jag ser kärlek mellan dig och Bella.
- Jag... Hon är... - Du kanske ska gifta dig med henne.
- Va? - Jag tror hon älskar dig.
Jag har sett folk se på varandra med kärlek -
- som observatör och inte subjekt, förstås. Men jag ser det.
Gör ni?
Det stämmer att jag har känslor för henne.
Vill du alltså göra det?
Ta med Bella ut!
Bella...
Jag...
Känns lustigt?
Gör på Bella.
Jag undrade om ni kanske uppfostrar henne till er älskarinna.
En mörk tanke som inte anstår mig, jag vet.
Så ni ligger inte med henne?
Sädesuttömning kan endast framkalla homeostas hos mig -
- i samband med långvarig stimulering av högre nervcentran -
- vars tryck mot de endokrina körtlarna förändrar min blodsammansättning -
- inte i några få krampartade minuter, utan i många dagar.
- Va? - Jag är eunuck och kan inte knulla henne.
En sexuell respons i min kropp -
- skulle kräva lika mycket elektricitet som norra London.
För övrigt tycks mina faderliga känslor väga tyngre än mina sexuella tankar.
- Jag ber om ursäkt för mina mörka tankar. - Inte alls mörka.
All sexualitet är i grunden omoralisk.
- Inte all, väl? - Vill du gifta dig med henne eller inte?
Jag vill gifta mig med dig. Bli min fru.
- Låt oss ta på varandras genitala delar. - Nej, nej...
Jag vill inte utnyttja dig. Du är dyrbar.
När vi är gifta.
- Ett villkor. - Ja, hon måste också vilja det.
Två villkor, då: Det som du sa och att ni alltid måste bo här hos mig.
Jag ska låta upprätta ett kontrakt.
DETTA AVTAL FASTSTÄLLER
- Ett märkligt kontrakt. - Det finns flera stavfel.
Jaså? Men det är likväl juridiskt bindande.
Det måste vara en alldeles särskild kvinna som behöver bindas så.
Ursäkta, jag måste uträtta mina behov.
Är ni en femåring som inte kan hålla sig?
En svag blåsa, herrn. Som min far och hans före honom.
Ni kan ha prostatacancer. Kolla upp saken.
Det ska jag göra.
Ni måste vara ms Bella Baxter i kontraktet.
God dag, besökande man.
- Vill ni ha min hatt? - Skulle den klä mig?
Ja!
Löjligt bra!
Jag ville träffa kvinnan som måste fängslas med äktenskapskontrakt.
Vad menar ni?
Ni ska bo här och resa utomlands med mr McCandles och Baxter -
- men inte gå ut i staden.
Jag förstår.
- De älskar mig stramt. - Jag förstår varför.
- Jag får nypa dig för att tro mina ögon. - Nej, du...
Vem du är?
Mr Duncan Wedderburn.
Hur kom du upp hit?
Jag klättrade.
- Såg du mig länge? - Inte länge.
Du såg väl inte när jag frotterade mig för att få lycka?
Det är inte respektabelt, jag vet.
Jag ogillar respektabilitet.
Det är så jävla trist. Det dödar själen.
Gud inte tror på själen.
- Det var ju Gud som hittade på själen. - Godwin Baxter?
Den brända hunden. Vad har hänt där?
Du är fängslad, och jag ska befria dig.
De finns nåt i dig som hungrar efter upplevelser, frihet, beröring...
Att lära känna det okända.
Varför är jag då här, undrar du.
Jag ska till Lissabon och vill ta med dig.
- Lissabon i Portugal? - Det är staden jag syftar på, ja.
Gud aldrig tillåter det.
Därför frågar jag inte honom.
Jag frågar dig.
- Bella inte trygg hos dig, tror jag. - Det är du absolut...
...inte.
Kan jag få en stund dyrbar tid, käre Gud?
- Naturligtvis, Bella. - Jag vill berätta stor nyhet.
- Bella yr av spänning! - Vad är det?
I natt vid midnatt jag rymmer i hemlighet med en viss Duncan Wedderburn.
- Va? - Du kommer att vilja stoppa mig.
- Och det ska jag göra! - Du håller Bella för hårt.
- Jag måste ge mig ut på vatten. - Du, jag och Max kan resa.
Och ni är ju faktiskt trolovade.
Jag ska gifta mig med Max, då han tycks passa till det.
Men först ska jag äventyra med Duncan Wedderburn -
- som jag tror struntar i om jag far illa, men som också blir intressant.
Jag kan inte låta dig åka.
Kyss mig och skicka ut mig.
Om inte, så kommer Bellas inre att ruttna av hat.
- Hat? - Hat!
Packa upp väskorna, Prim!
Godwin har berättat. Jag klandrar dig inte.
Han är en knöl och en rumlare och manipulerar kvinnor med lömska knep.
Det är mest hans ögon på mina, och hans händer mellan Bellas ben.
Och viska ord jag inte hör, men hetta i min kropp.
Herregud, Bella! Vi är förlovade. Jag älskar dig!
När jag är tillbaka gifter vi oss och blir lyckliga som duvor.
- Behöver jag solhatt? - Nej!
Det här är oacceptabelt! Jag ska själv ta hand om honom.
Jag ska göra mos av hans stiliga ansikte!
Du blir rödflammig, och jag med när jag ser ny Max.
Jag tänker inte låta dig bli lurad av en illvillig man som inte bryr sig om dig.
Jag ska krossa hans jävla skalle!
Bella, det...
Bella...
Hej då, senare duva.
Vi ses efter stort äventyr.
Gud?
- Hon har åkt. - Jag dricker portvin till frukost.
- Förvånansvärt utsökt. - Varför stoppade ni henne inte?
Hon äger fri vilja.
- Hon är ensam där ute. - Hon klarar sig.
- Jag var dum som inte stoppade henne. - Vi är vetenskapsmän.
Denna känslosamhet är opassande.
Hoppas hon mår bra.
Du är den vackraste kvinna jag nånsin sett - och jag har varit med många.
En varg som luktar av hundra kvinnor, sa mrs Prim.
En underdrift.
Nåväl... Har du smakat ostron förut?
Det har jag inte.
Öppna, sluka och bubbel!
Vilken fest!
Fest!
Nej, Bella...
LISSABON
Nunnor och munkar stärker sina kläder med äggvita och gör bakelserna av gulan.
- De ska ätas... - Med munnen, gissar jag.
De ska inte ätas i nätta flingor -
- utan insupas med välbehag, som livet självt.
Fantastiskt!
- Vem har bakat dem? Fler! - Nej, en räcker. Fler är för mycket.
- Dags för siesta. - Vad är siesta?
Varför gör folk inte det här hela tiden?
Jag vill inte skryta, men du har precis blivit trefaldigt knullad av den bäste.
Ingen annan man lär skänka dig samma extas.
Jag tycker synd om dig.
Då får det bara bli dig som jag vildhoppar med.
"Vildhoppar"... Underbart!
Jag har vilat.
- Låt oss göra det igen. - Igen?
Tyvärr har till och med jag begränsningar. Män kan inte njuta utan uppehåll.
Är det ett fysiologiskt problem? En svaghet hos män?
Tja...
Kanske det.
Om det inte är för sent råder jag dig att inte bli kär i mig.
Jag kan inte erbjuda beständighet, bara äventyr.
Jag förstår.
Låt oss sova.
Taxi, frun?
God kväll...
...Duncan Wedderburn.
- Var har du varit? Du försvann. - Nej, det gjorde jag inte.
- Man kan inte bara försvinna. - Va?
- Kan man det? Försvinna? - Nej, förstås inte. Vad fan pratar du...?
Var var du?
Jag ville ha en bakelse, och råkade ut för ett äventyr.
Jag visste inte vägen tillbaka. Sen hörde jag spårvagnen.
Jag gick mot Ijudet - och hittade!
Förbluffelse för Bella. Upptäckarblod är i mig!
- Det är farligt att gå ut utan mig. - Jag fann endast socker och våId.
Det är ytterst charmerande. Jag är oskadd.
Nu måste jag ligga ner, och du måste vildhoppa på mig.
Kitty, har du sett Wildes nya föreställning i London? Underbart kvick!
Jag älskade den! "I en väska!"
Bella...
Vadå?
Varför ska jag ha det äckliga i munnen?
Så har jag sagt till Gerald!
Om ni hänger med?
- Du är så stygg! - Jaha, du menar hans penis.
Duncans smakar salt ibland.
För helsike, Bella!
Jag måste slå barnet.
Bella.
Du beter dig förfärligt. Uppför dig!
Maten bajsade i min hals. Barnet var irriterande och kvinnan tråkig med ord!
Du ska sätta dig och hålla dig till dessa tre fraser:
"Så underbart", "förtjusande" -
- och "Hur gör de bakelserna så frasiga?".
- Det gör ont! - Förlåt, men förnuft är verkningslöst.
Nu går vi.
Tycker du om Lissabon, Bella?
Förtjusande.
Kitty, hur mår din käre far?
Han är svårt sjuk. Jag tror inte att han lever året ut.
Så underbart!
Hur gör de bakelserna så frasiga?
Gode gud!
Vad är det?
Från henne.
"Jag bra. Lissabon. "
"Sockerpaj slicka mig hela dagen. "
- Förhoppningsvis är det en mening... - Tror du att de...
- Knullar? - Ja.
Och... fellatio med en spårvagn.
Värker ditt huvud också, Duncan Wedderburn?
- Och dessutom är jag utsvulten! - Var fan har du varit?
Victoria Blessington?
- Jag har inte sett dig på åratal! - Och har det fortfarande inte.
Jag heter nämligen Bella Baxter, konstiga fjäderdam.
Ursäkta mig. Ni ser precis ut som hon.
Jaha... Ska vi?
Biffen, fisken -
- och karamellsakerna i burkar, som prickiga gamlingar där äter.
- Jag vill inte ha karamell i burkar. - Nej, visst. Det var allt till Bella.
Beställ som du behagar.
Du är sur för Bellas utflykter och äventyr.
Men vi måste upptäcka genom infall, som Duncan Wedderburn sa till Bella Baxter.
- Dag ett av kärleksaffär i Lissabon. - Touché!
Jag aldrig levt utanför Guds hus.
- Va?! - Så Bella har mycket att upptäcka.
Och ditt sorgsna ansikte får mig att upptäcka arga känslor för dig.
Jaha...
Jag har blivit det jag avskyr, en efterhängsen älskare.
Många har klängt på mig, men nu är det jag - fan!
Du liksom jag lever för stundens frihet!
Varför gör du så?
En man där borta upprepade blinkningar åt mig. Jag blinkar tillbaka.
Av artighet, tror jag.
- Vi ska dansa i stan. Följ gärna med. - Jag har aldrig dansat i stan.
- Duncan! - Kan inte...
- Du är från vettet. - Sluta prata! Dina Ijud gör Bella arg.
Jag tänker inte sluta prata. Om jag har nåt att säga...
Vad är det här?
Jaha... En man lärde mig spela schack -
- och han gissade att min hud vore den mjukaste han nånsin rört vid.
Jag sa att det bästa stället att prova på vore lårets insida -
- då epidermis är tunnast där.
Så vi provade, och det var den mjukaste nånsin.
Jag anade att båda inte var lika mjuka, och det var de inte heller.
Så jag märkte dem för att skilja dem åt.
Och tunglekandet som du skulle utföra?
Blir det inte av?
Du...!
Är du upprörd?
- Låg han med dig? - Nej, vi stod mot en vägg.
- Vildhoppade du honom? - Nej. Han bara snabbslickade klitoris.
Jag hade hetta som behövde frigöras, så på min begäran blev den det.
Du får också tungleka mig, så jag förstår inte denna komplicerade känsla.
Gråter du nu?
Vilken förvirrande människa du är, Duncan Wedderburn!
En lever.
Ett litet snitt -
- är det enda som krävs.
Jag kloroformerade getter i dag och kan ha andats in för mycket.
Jag tror kanske att ni är upprörd över Bellas frånvaro.
Portvinet, snyftandet om natten...
Gode gud, vilket idiotiskt pladder! Hon är borta!
Jag är vetenskapsman. Jag måste bara ägna mig åt och fortsätta med projektet.
Jag måste gå vidare till nästa sak. Våra känslor måste åsidosättas.
Tror du att min far kunde ha brännmärkt mina genitalier så som han gjorde -
- om han inte låtit vetenskapen komma först?
Brännmärkt?
Låt oss leta upp en kropp.
En vadå?
God morgon!
God morgon, älskling.
Jag har inte bejakat din äventyrslusta, så jag har en överraskning.
Hoppa i!
- Har vi bytt hotell? - Se ut genom fönstret!
- Är vi på båt? - Just det.
- Snärjer du Bella till havs? - Jag ger dig ett nytt äventyr.
Men visst, du blir lättare att hitta.
Kom, klä av mig!
Rid mig, och sen dricker vi cocktail på fördäck.
Bella?
Bella.
Bella!
Blått, blått, blått...
Skiter du på mig? Din jävel!
Frun...
När är nästa anhalt?
Aten. Tre dagar.
FARTYGET
Kvinnan där brinner - titta.
Förlåt bortrövandet, men jag gjorde det av kärlek.
Ett romantiskt spratt - var inte en surfitta.
- Jag vill dricka nåt. - Javisst, älskling.
Det är skoj ombord, en hel värld att utforska!
älskar du mig? Jag älskar dig.
Beskriv vad jag bör uppleva för att veta säkert.
- Man känner det eller inte. - Så ingen "evidensbas", som Gud säger.
- Hur avgör man det då empiriskt? - Va? Vem är du, egentligen?
Du är obekant med bananer och schack men kan ordet "empiriskt".
- Bella vill dricka nåt, för andra gången. - Jag har aldrig känt nåt liknande!
Är det så för dig med?
Empiriskt sett är det väl det...
Mitt tusch är slut.
Jaha...
Då ska du få tusch, min kära.
Hej, intressanta äldre dam! Jag måste röra vid ditt hår.
Jag lade märke till ditt hår också, som siden på ett genomskinligt, lysande ägg.
Tjusiga ord som väcker nåt i mig!
Jag såg dig med den stilige karln, han med vita tänder och hård kuk.
Duncan Wedderburn. Hans tänder är också hårda och hans penis vit.
- Ett bra ligg? - Mitt enda.
Men han framkallar enastående förnimmelser i hela min kropp -
- så att jag gläfser muntert.
Jag vill också kasta hans kropp, skepnad, kadaver i havet.
- Hoppar han på din kropp? - Nej.
- Jag har inte haft samlag på tjugo år. - Va? Det är ju hemskt!
Det är inget större bekymmer.
Med åIdern bryr jag mig främst om det jag har mellan öronen.
Det jag har mellan benen... i mycket lägre grad.
- En desperat rationalisering, Martha. - Det här är Harry Astley.
Ta inte det han säger på så stort allvar. Han är cyniker.
- Frun. - Jag heter Bella Baxter.
Jag vet inte vad "cyniker" är.
Bella... Tusch.
Duncan Wedderburn, jag har skaffat vänner, kollegor, kamrater.
Harry Astley.
Det här är Martha, min nya vän, som inte blivit knullad på tjugo år.
Förvåning, inte sant?
Du gör dig väl glad med din hand mellan benen?
- Gode gud, Bella! Tänk på vad du säger! - Respektabel krets - jag glömde!
- Respektabla kretsar förgör en. - Gör de?
- Det ligger nåt i det. - Där är vi alla överens.
Vad gäller din fråga om min hand: Emellanåt, ja.
Det gör mig mycket lugnare att höra.
- Vi ska äta middag ihop! - Nja...
Vi är alla fast på ett skepp -
- och det finns en värld att njuta av och segla runt.
Eller får hon inte ha vänner, mr Wedderburn?
Förtjusande!
- Gift dig med mig! - Va?
Jag tänkte överge dig efter några månader men kan inte.
Säg ja. Du är den enda som har erövrat mitt hjärta.
Det blir svårt, då jag är förlovad med mr Max McCandles.
- Va? - En annan har begärt min hand.
Det är ett uttryck jag inte förstår. Man tar väl inte bara handen, utan det hela?
- Du rymde med mig från honom. - Vad är poängen med denna redogörelse?
- Du har valt mig! - Tills vidare, för nöjes skull.
Jag ska kasta dig överbord!
Du vill alltså gifta dig med mig eller döda mig?
- Är det anbudet? - Nej!
Går till kasinot.
Det gör inget.
- Hon tar sig. - Vi försöker igen.
Grovmotoriken utvecklas långsamt, men du kommer snabbt att göra framsteg.
Felicity!
Inte så snabbt...
Jag läser Emerson.
Han skriver om hur man förbättrar sig men inget om kvinna...
Kanske känner han ingen.
Prova att läsa Goethe.
- Filosofi är slöseri med tid, Bella. - Är det sant? Säg mer.
Nej, Harry, din skojare! Det är alldeles nödvändigt.
Människor och samhället kan förbättras.
Alla strävar efter att förbättras, göra framsteg och växa.
Sån är jag - och därmed säkert alla.
Tro mig, du är unik på alla vis.
Men förbättring genom filosofi är bara ett försök att fly -
- från det faktum att vi är grymma bestar, från vaggan till graven.
Det är en mörk syn, Harry.
Bella...
Låt oss insupa frisk luft...
...i vår hytt.
Men de här två bråkar, och idéer knallar i Bellas huvud och hjärta som åskblixtar.
Du läser för jämnan, Bella.
Du börjar förlora ditt näpna sätt att prata.
Jag är föränderligsam, liksom vi alla. Enligt Emerson, men Harry håller inte med.
Kom nu. Följ bara med.
- Du skymmer solen. - Hur sa?
Kom.
Sysselsatt med rejält supande.
Och med rejält förlorande.
Måste gå och träffa Martha.
Martha...
Hon är problemet. Jag ska kasta den parfymerade köttsäcken överbord.
Det törs du inte!
Martha?
Var är hon? Var håller du hus...?
Var är hon?!
- Vart ska du? - Hon ska över relingen!
Åh, jag trodde aldrig att jag skulle bli mördad! Så dramatiskt!
Hon dör visst gärna - låt inte mig störa.
Så spännande!
Jag är i baren.
Du har fått mig att tänka, fundera och spankulera på idéer -
- som är felaktiga, oriktiga och obegripligen irriterande.
- De får mig att inte sova. - Och...?
Du säger att alla är grymma -
- och jag är av en annan mening, bestrider och säger "Nej, inte".
Men med Duncan bubblar det grymma upp i mig.
Det vittnar om gott omdöme.
- Han är en vacker idiot. - Nej!
Jag vill inte vara grym.
Jag måste förbättra denna aspekt hos mig.
Du känner inte till världen, och du är rädd för den.
- Jag är inte rädd för den. - Vill du se hur världen verkligen är?
- Jag ska visa dig. - Ja!
Naturligtvis.
Hörde du?
Vad är det?
Många döda spädbarn...
Det måste vara varmt.
Vi måste hjälpa dem!
Hur ska vi göra det?
Om vi går ner dit kommer de med rätta att binda, råna och våIdta oss.
Och om de var här och vi där skulle vi göra likadant mot dem.
Bella...
Bella!
- Vi ska kasta loss, frun. - Men jag måste tillbaka.
Jag måste ge pengarna här till de fattiga vid hotellet i den så kallade slummen.
Vi ska bli kvar på land, frun. Vi kan ordna det åt er.
- Kan ni det? - Javisst!
- Det är generöst av er. - De behöver pengar.
Det gör alla.
Tack.
Du där, hämta kaptenen! Vi ska hitta tjuven!
Bella!
Vi har blivit bestulna!
Jag vann alltihop! Mer än nånsin!
Och nu är det borta!
- Det var ingen tjuv. Jag tog pengarna. - Va?
Jag tog dem.
Jag är så trött!
Eller kanske är det bara min själ.
Den har blivit tillbucklad, hopknycklad och utplattad, Duncan Wedderburn...
...av de syner jag har sett.
- Så ingen kapten? - Stick, innan jag slår ut dina tänder!
Javisst, herrn.
Var är de?
Du gömde undan dem.
Jag var full och lät dem ligga överallt. Vilken lättnad!
Jag har inte gömt dem.
Jag gav dem till de fattiga där ute.
Pengar är en form av sjukdom, och att så många saknar det.
Vad har jag för rätt att ligga i en säng med fjädrar...
...när det ligger döda spädbarn i ett dike?
Duncan...
Vad gjorde du?
Jag förväntar mig en tröstande kram.
- Du...! - Jag måste erbjuda världen nåt.
Men jag har inget...
...utom lite pengar.
Det är en hemsk dag för Bella Baxter.
Var fan är mina pengar?!
Jag sa ju precis att jag gav dem till de fattiga.
Jag bad dig dra åt helvete...!
Stewarden säger att ni kanske saknar medel för att göra upp er räkning.
- Tja... - Det är nog sant.
Jag gav dem till några snälla män -
- som skulle överlämna dem till de fattiga i slummen.
Ni blir satta i land i nästa hamn. Till dess får ni äta ransoner.
- God kväll. - Hur vågar ni?!
"Döda, blinda spädbarn. "
"Bet Harry. "
"Min mun var full av blod. "
Stackars Bella.
Hon är en spillra.
- Hur är det med handen? - Bra. Förlåt.
- Du ville hjälpa mig förstå. - Nej, jag ville faktiskt såra dig.
Jag stod inte ut med att se en så dum, vacker lycka hos nån.
Det var grymt av mig.
Det var bara bra. Om jag vet hur världen är kan jag förbättra den.
Det kan du inte. Det är den riktiga poängen.
Tro inte på religionens, socialismens eller kapitalismens lögner.
Vi är körda som art. Var medveten om det. Hoppet kan krossas, men inte realismen.
Skydda dig med sanningen.
Nu förstår jag vad du är - en bruten pojke som inte står ut med smärtan i världen.
Jag antar det.
Farväl, Harry. Vi blir avkastade i Marseille.
- Varför stannar du hos honom? - Jag tror alltid att det ska bli bättre.
Klart du gör.
Jag har hört mycket om Paris skönhet.
Jag ska sparka ihjäl din hundjävel!
Fast i Paris utan pengar!
- Vad föreslår du, Bella? - Jag ordnar hotell. Oroa dig inte.
Med vadå? Vi har inga pengar.
Det är väl ett intressant experiment?
- Vi har inget. Hur ska vi leva? - Vet inte!
Exakt, det är experimentet. Vi är nu de fattiga.
Och många äventyrare har haft lika dåliga odds, som Robinson Kruse.
- Själviska, tanklösa, oaktsamma subba! - Jag är inte tanklös, Duncan.
Även om min förmåga att tänka på följderna inte är så stark -
- så hjälpte jag människor i nöd.
Jag har ruinerat oss, som du påpekade, men mina intentioner var ändå goda.
- Håll käften, för fan! - Jag ordnar hotell.
- God middag, frun. - God dag, min nyutslagna engelska ros.
- Är det här ett hotell? - Vi har rum. Söker du arbete?
- Vad kostar det? - Jag tar tio franc i timmen.
Du tar trettio av dem, så blir alla nöjda.
Jag förstår.
Monsieur Chapelle. Direkt från London.
God dag.
- Sätt i gång! - Nu blir jag förvirrad.
Är du inte här för att jobba? Kom igen!
Ligg hos honom, låt honom kuka dig och tjäna en slant.
Jag förstår... Skulle han betala för det?
Ja.
Om du behöver pengar är det den kortaste vägen dit.
Jag har aldrig blivit kukad av nån annan men har varit nyfiken.
Och jag behöver pengar...
Det är ett sammanflöde av omständigheter som jag betraktar som nästan ödeslika.
Låt oss göra det!
Rum 16.
Vad hette du?
Mystiskt...
Ska vi värma upp mig lite fö...?
God dag. Ã‰clair au chocolat?
- Jag har fått lite pengar och insikter. - Har du stulit den?
Du säger att du är världens bästa sängman.
Du var min ende, så jag visste inte om det är sant.
Men nu vet jag, och han var gräslig!
Han utstötte förfärliga läten, och klarade bara ynka tre stötar.
Jag kvävde ett skratt av artighet.
Jag tog hans pengar, tackade, skrattade hela vägen till konditoriet -
- och fick så kära minnen av våra vilda, svettiga nätter.
Har du knullat för pengar?
Och som experiment.
Det är bra för oss, då det glädjer mitt hjärta för dig.
Mitt hjärta har varit lite dystert för ditt snyftande och svärande.
Du är en hora och ett monster!
En helvetesdemon som ska trasa sönder min själ -
- straffa mina pyttesmå synder med en flodvåg av förödelse -
- slita ut mitt hjärta som kola och förgöra mig. Jag ser bara fulhet i dig!
Det sista var onödigt och kan inte stämma.
Dina hyllningar till min skönhet har varit trista men oupphörliga.
Kan denna enkla handling att låta en främling rida på mig ha utplånat allt det?
Helvete!
Du har horat ut dig!
Vilket du nu ska säga är dåligt. Är du aldrig nöjd?
Det är det värsta en kvinna kan göra!
Vi ska definitivt aldrig gifta oss.
Jag är bristfällig och experimenterande och behöver en mer förlåtande make.
- Fitta! - Sådan är inte du, ser jag nu.
Vårt äventyr är över. Jag bokar en överfart till London åt dig.
Hade du pengar hela tiden?
Det är Guds pengar.
- Till nödlägen. - Det har varit nödläge i veckor!
Jag trodde alltid att du skulle visa dig situationen vuxen, men jag tog visst fel.
- Det finns nåt brustet inom dig. - Du fick det att brista!
Nu går samtalet i cirklar...
Fitta!
Madam Swiney, min situation är denna: Jag behöver sex och pengar.
En ny älskare skulle kunna försörja mig, men det kan kräva fasligt mycket omsorg.
Eller tjugo minuter - sen tid att studera världen och hur den kan förbättras.
Därför söker jag anställning på ert unkna etablissemang för nöjesotukt.
En kvinna som lägger kurs mot friheten?
Så förtjusande!
Följ med.
Monsieur Saveur?
Filet mignon.
Den bästa biten!
Bella.
Säg "formidable" efteråt. Husets regler.
Är den där lukten du?
Formidable.
Mot lukten.
Och te, bara för att te är gott.
Det var brutalt men märkligt nog inte olustigt.
En pamflett.
- Läs. - Vad är det?
Nån som vill förändra världen. Göra den bättre.
Då är jag också sån.
Madam Swiney, den här uppställningen...
Måste jag gå upp med en man även om han äcklar mig -
- och jag därför är ledsen när han vildhoppar mig?
Det är så det är, kära du.
Vad du är fin! Det klär dig så att bli lägrad.
Jag antar det.
Vore det inte roligare om kvinnorna valde, då det hade visat på entusiasm för er?
Ni hade sluppit känna att de är förfasade när ni hoppar på dem.
Bella är ny och är kanske mentalsjuk.
Min far Gud säger: Det givna är givet tills det nya givna upptäcks.
Då är det givet tills det nya upptäcks. Till slut är jorden rund -
- vi har elbelysning och skor knyts utan snören.
Som socialist håller jag fullständigt med.
Toinette, du är så smart i käften.
Monsieur Mersault ska få njuta av den gratis.
Gå nu.
Bella, kom in till mig ett tag.
Du har alldeles utsökta snibbar.
- Tack. - Jag måste...
Oj, förlåt. Det började blöda.
Här.
Ibland ger jag mig hän när jag ser ung skönhet.
För en dag, kära du, kommer du att vara gammal och skrumpen.
Då kommer ingen att vilja ha dig, vare sig för pengar eller gratis.
- Jag anser ändå att vi borde få välja. - En idealist.
Som jag.
Du är så förtjusande!
Men ibland får vi ge efter för världens krav. Vi kämpar så gott vi kan, men...
- Så du håller med mig? - Javisst!
Men somliga män njuter av att du inte tycker om det.
Va?
- Det är... - Sjukt. Men bra för affärerna.
Följ med mig.
Mitt barnbarn.
Sjukt, klent och i stort behov av omvårdnad.
Om jag väljer att låta dig välja äventyrar jag mitt företag.
- Hennes hälsa och liv. Vill du det? - Naturligtvis inte.
Inte det? Vad fin du är!
Jag trodde du skulle bita snibbarna.
Vi måste arbeta.
Vi måste tjäna pengar.
Men framför allt måste vi uppleva allt, inte bara det goda -
- utan förnedring, fasa, sorg...
Det gör oss hela, Bella.
Det gör oss till människor med djup, inte lättsinniga, orörda barn.
Då kan vi känna världen.
Och när vi känner världen -
- då tillhör den oss.
Det vill jag.
Nu så...
Gå och knulla nån och ge mig tio franc.
- Först föreslår jag en kort frågelek. - En frågelek?
Du berättar om ett barndomsminne.
Sen berättar jag en vits.
Sen en snabb sniffning, och om nödvändigt en dusch med lavendelolja.
Allt detta kommer att förhöja upplevelsen och göra den formidable.
Non, jag berättar vitsen och du minnet.
När du var liten i Grekland ramlade du på din cykel.
Blod nerför benet.
Glädje! Du såg på blodet med glädje.
Knack, knack.
Trevligt att ystas!
Har du hört den?
Du luktar okej. Låt oss knulla.
Gud har gett dig en gåva, min vän.
- Mycket klumpigt utfört. - Gör du det här mot hemlängtan?
- Vad önskar ni? - Mina söner behöver sexuell undervisning.
- Jag ska demonstrera. - Jag förstår.
Ibland.
Ska jag ligga, böja mig, gränsla?
Vi börjar med nåt enkelt.
- Ett finger i arslet kan underlätta. - Nej!
Eller en lätt kvävning.
Åk hem!
Bella!
Madame Swiney hade rätt. Jag upptäcker nya sidor hos mig.
Så kan man se på det.
Mångfalden av begär är fascinerande.
Vet du mannen som stoppar ananas i munnen på en och täcker en med jord?
Bella!
Jag kan snart förlåta. Jag har reserverat hytter -
- och sagt till mamma att förbereda vår bröllopssäng.
Knullade du killen med krokar till händer? Jag vet det!
- Jag slår honom sönder och samman! - Duncan, har inte du rest?
På fartyget fick jag smärta och kräkningar, så jag ska rädda dig.
Hej, Duncan.
Åk hem, Duncan. Vår tid är över.
Nu undrar jag bara varför jag nånsin ville ha dig.
Och vi måste till socialistmötet.
- Ni är horor! - Vi är våra egna produktionsmedel.
Kila i väg.
Fot.
- Måla, fot. - Utmärkt.
- Språket går långsamt framåt. - Måla, fot.
- Ett geni. - Måste ni vara så elak mot henne?
Jag gjorde fel med Bella och lät känslor utvecklas.
För henne känner jag inte mer än för hönhunden.
- Fot. - Det kanske är bättre så här.
Och jag förstår nu min fars kyla mot mig.
- Det var en vetenskaplig nödvändighet. - Gode gud!
Jag väntar mig inte att en lantläkare ska förstå.
Du måste förresten operera mig.
Ska jag ge er ett hjärta?
Ja, om du hinner det när du plockar ut...
...den här.
Jag ska avlägsna cystor kring tumören.
Det behövs inte. Sy ihop mig.
Det har spridit sig. Jag ser små polyper.
Jag är döende. Det är svårt att ge beskedet, inte sant?
Baxter...
Gråt inte i såret - då dödar blodförgiftningen mig!
Var tyst och sy ihop mig.
Leta upp henne.
Jag har stängt.
Varm choklad, kära du.
Och pain au chocolat.
Du är min favorit.
Jag har hört dig säga det till de andra.
Vi är maskiner som du ger komplimanger och choklad.
Ni är mina barn, som jag ger kärlek.
Nåt hemskt har hänt, Swiney.
Jag känner nästan ingenting.
Min empati håller på att övergå i vad jag skulle kalla föraktfull vrede.
- Det är fantastiskt! - Är det?
Du är i den mörka tiden...
...innan Ijuset och visdomen når dig.
Du måste kämpa dig igenom den, och när du når andra änden -
- blir du tacksam för den här stunden, men du måste fortsätta.
Jag förstår.
Du har ärr efter ett barn.
Mitt är hos min mamma.
Jag har inget. Det är ett ärr efter en olycka.
- Men andra har också tagit fel. - Varför Ijuga?
Jag Ijuger inte. Min Godwin sa det själv.
Wedderburn.
God dag, min herre.
- Ni skrev till mr Godwin Baxter. - Han har släppt lös en demon.
En djävul i en förförisk, omättlig kropp -
- och ett sinne som plockar sönder folk -
- som en blodig, bränd trasdocka utskiten ur en elefantröv.
Bella. Var är hon?
- Vem är ni? - Hennes fästman.
- Det slutade tydligen inte väl mellan er. - Nej!
Hon krossade mig!
Vi styr alla våra egna fartyg.
Jag tycker inte om er eller era ord.
Godwin Baxter visste. Han bussade henne på mig.
Han snärjde mig.
- Var är hon? - Ingen förtjänar att utsättas för henne.
Jag ska rädda er undan henne.
- Ursäkta min frustration, men säg det! - Det gör inte ont.
Jag har inga inälvor. Hon har urholkat mig!
Min själ, mitt bankkonto! Jag är ett kryp, ett tomt skal!
Ska vi sjunga? "Vi äro sjömän"...
Det gör inte...
Det gör inte ont!
Jag vill inte det här.
- Ni tvingar mig. - "Vi styr alla våra egna fartyg. "
Din fittiga lilla fittskit!
Jag frågar så artigt jag kan: Var är hon?
KOM SNART
Horan är tillbaka.
- Gud? - Bella!
- Max skrev. Är du sjuk? - Nej, jag är döende.
Skillnaden är hårfin men viktig för mig som läkare.
Härligt att se dig.
- Du ska inte dö. - Jo, enligt empiriska data.
Jag har saknat dig.
Nu måste jag ligga ner.
Jag kommer inte bara med solsken...
...utan även ilsken blick och svåra frågor.
Har jag haft ett barn i mig? Och var är det i så fall?
Jag förstår.
Ja, tekniskt sett är du barnet.
Du är också din mamma, antar jag.
Och varken eller.
Inga minnen eller erfarenheter finns kvar.
Hur är jag mamma och dotter?
- Du visste och sa inget. - Jag såg inget skäl till det.
- Och var för feg. - Delvis det också.
Jag ville vara med dig och visste inte om du ens skulle förstå.
Och man blir lite av en fånge hos Baxter, och jag...
Förlåt.
Pang.
- Vem är det här? - Bella hora...
- Så du har presenterat mig, Prim. - Men jag gillar den här.
Nu räcker det, Felicity...
Fan!
- En till? - Vi saknade dig.
Odjur!
För helvete...!
Bella hora. Bella hora.
Det är ett svårt läge att vilja slå nån som redan uppenbarligen lider.
Ja, utan tvekan en knivig fråga.
Vore du hellre ett grått köttstycke med en fiskekrok i näsan?
Jag mår bra ett ögonblick men dåligt längre, så...
- Hade jag verkligen en fiskekrok i näsan? - Ja.
Jag är alltså din skapelse...
- Liksom den andra. - Det är ingen av er.
Hon irrar runt, hamrar och sjunger, och det rår inte jag över.
Jag läste dina brev och vykort och såg förundrat hur du skapade Bella Baxter.
Att leva är fascinerande, så jag ska förlåta handlingen...
...men för alltid hata lögnerna som följde.
Jag förstår.
- Det är gott att se dig. - Detsamma.
Trots ilska, förvirring och hjärndissonans har jag saknat dig.
När jag kände lukten av formaldehyd visste jag vad nästa sak skulle bli.
Jag ska bli läkare.
Min mottagning är din!
Min far sa en gång:
"Skär alltid med medkänsla. "
Han var en jävla idiot, men det är inget dåligt råd.
- Han har inte lång tid kvar. - Jag vet.
Du har inte nämnt vår trolovning.
Du var mycket yngre.
Det är inte bindande. Baxter utnyttjade att jag blev hänförd av dig.
- Så du är inte längre hänförd? - Jag är fortfarande hänförd.
Jag har alltså varit hora.
Kukar för pengar, inuti mig. Kan du leva med det?
Utmanar horeriet äganderätten som män eftersträvar?
Wedderburn blev snyftig och svärig när han upptäckte mitt horeri.
Jag känner svartsjuka för männens tid med dig -
- men klandrar dig inte moraliskt.
Det är din kropp. Du får ge den till vem du vill.
- De brukade få betala trettio franc. - Det låter lågt...
- Tror du att folk kan förbättras, Max? - Ja.
Liksom man kan bota sjukdomar i kroppen -
- kan man bota sidor hos män och kvinnor.
Vill du gifta dig med mig, Max McCandles?
Ja.
Mindre tunga i framtiden, men i övrigt angenämt.
Det ska jag tänka på.
Och har du blivit undersökt för sjukdomar?
Nej, men det ska jag.
Jag tycker om vår praktiska kärlek.
Men tro mig, min är också passionerad.
Du är bedårande.
Det har du alltid varit.
Du går, Gud!
Jag har tagit fem milligram heroin i tårna mot smärtan, amfetamin för att få energi -
- och kokain för att jag är förtjust i kokain.
Jag är här för att leda dig till altaret.
Med de befogenheter som ålagts mig av kyrkan ska jag förrätta denna vigsel.
Tager du, Bella Baxter, denna man till din make?
Missade vi frågan om huruvida nån motsätter sig?
Eller har den blivit avlägsnad i nån sorts förfalskad modernisering av katekesen?
Hej, Victoria. Du ser kry ut.
Menar herrn mig?
En man brukar inte presentera sig för sin hustru, men om det är tvunget...
Han är guden bakom det!
Jag vet inte vem som är i vems våId, men det är djävulens verk!
Titta! Han hostar inte luft, utan blod!
- Han har cancer, din jävla idiot! - Jaha...
- Duncan! - Se inte på mig, demon!
Jag skulle säga: general Alfred Blessington.
Du säger "Alfie". Känner du verkligen inte igen mig?
Wedderburn satte in fotot i tidningen...
Bruttan på hotellet kallade ju dig "Victoria Blessington" -
- så jag lade ihop bitarna till detta djävulska pussel!
- Ni är... - Din käre Alfie.
Du gav dig av, mentalt förvirrad och hysterisk över graviditeten.
Det kändes som om jag fått tarmarna utslitna.
Jag har slitit ut tarmar i strid -
- och alltid föreställt mig ett dovt, ihåligt bultande -
- och så kändes det.
Det stinker också, men det kan inte tillämpas som metafor här.
Men här är du, min kära.
- Här är du. - Gud...!
Jag har inget minne av dig.
Jag heter Bella Baxter.
Det sårar mig, men kanske har du slagit i huvudet - och blivit utnyttjad.
Var snäll och gå härifrån.
- Var ni min make? - Din käre Alfie.
Bella, förlåt...
Jag vill faktiskt följa med.
- Va? - Bella?
Har ni droska?
- Ja. - Då åker vi.
- Bella! - Låt mig åka, Gud.
Max, du hindrar mig inte.
Skönt att du är tillbaka, Victoria.
Tjänstefolket och jag är osams. Jag fruktar uppror.
Du minns väl David, älskling?
Allison, titta vem som är hemma!
Känner du mig?
Berätta om mig.
Var jag snäll?
Ät.
Allt du tycker om: böckling, gås -
- tunga, champagne.
Jag har saknat dig.
Vilken var roten till olyckan?
Varför hoppade hon från bron?
Du hatade barnet. Du kallade det "monstret".
Jag förstår.
Jag har noterat avsaknad av moderskänslor.
Likväl är jag glad att du är hemma.
- Hur träffades vi? - På en bal.
Varför tyckte vi om varandra?
Vi tyckte båda om att roa oss.
Se här.
Allison - soppa!
Rex!
- Vad fan! - Allison...
Vi tar lite ost när du får tid.
- En kärlek till grymhet? - Ja.
- Jag var tydligen inte snäll. - Snäll?
Du skulle aldrig vara så trist. Hemska tanke!
- Wedderburn sa att du var hora... - Ja.
I Paris. Jag tröttnade, men det var fascinerande.
- Jaha... - Böcklingen är märkligt utsökt.
En smak av vinäger eller nåt.
Äktenskapet är en konstant utmaning.
Ibland ger vi vika, ibland tvingar vi.
Jag ska försöka förlåta ditt horeri.
Din sexuella hysteri urartade ofta.
Och för att du dödade vårt ofödda barn.
För alla dina oförrätter -
- skulle Kristus själv troligen slå in din skalle med ett slagträ.
Du har en förlåtande make.
Jag har inte gjort orätt mot dig. Jag känner ju dig inte.
Lyckligtvis har jag stor erfarenhet av minnesförluster.
Män som velat glömma var de var -
- eller att en granat exploderat och skallen klämtat som en kyrkklocka.
Jag föreslår att vi håller oss hemma i flera månader, kanske ett år.
Tills du är fullt tillfrisknad.
Jag går när jag vill, men att du vill fängsla mig är smickrande.
Du är inte den förste.
Jag blir tvungen att skjuta dig i skallen om du försöker gå, älskling.
Pannan eller nacken?
Nacken, så att jag vet att du gick ifrån mig och att det inte var förhastat.
Jag har saknat dig.
Jag är alltså fånge?
Samtalet har tagit en olycklig vändning.
Du blir säkerligen lika lycklig som förr.
När jag kastade mig ut från en bro?
Jag tror att du tittade efter fiskar och ramlade.
Varför vill du hålla kvar mig mot min vilja?
Om man måste drunkna, må det då vara i kärlekens flod.
David...
Ser fasanen färdigäten ut?
Jag tog fel, herrn.
Jag ber om ursäkt.
Dessert, älskling?
- Lossnar den lätt? - Som en knapp på en kostym.
Jag såg det i Afrika med vässade stenar men har gjort ett mer precist instrument.
- Bara klitorishuvan eller även ollonet? - Hela det djävulska paketet.
- Hon blir mycket lugnare. - Den här gången blir det gjort.
Jag söver henne och kommer till er i kväll.
Victoria! älskling!
Var är du?
Alldeles lägligt - martini!
Nej tack.
Men jag skulle vilja ge mig av.
Vår tid ihop var intressant, men jag förstår varför jag hoppade från bron.
Jag vill träffa min döende Gud.
Förtjusande idé, men tyvärr har jag ägnat mitt liv åt att erövra territorium.
Du är min, och det är hela historien.
- Jag är inte territorium. - Problemets rot finns mellan dina ben.
Jag ska ta bort den, så att den inte längre distraherar dig.
För mannen är kampen mot sexuella impulser en förbannelse men också hans livsuppgift.
En kvinnas livsuppgift är barn.
Jag ska avlägsna ditt djävulska paket mellan benen och plantera ett frö i dig.
Låt mig förklara: Din hustru Victoria kastade sig från en bro och dog.
Baxter hittade och tog med sig henne.
Han tog ut barnet, transplanterade dess hjärna till mitt huvud -
- och återupplivade mig. Du kan få läsa anteckningarna.
Men jag behåller mitt nya liv och min underbara gamla klitoris.
Beställ en droska, tack.
Du babblar på, men till slut måste man dra fram pistolen.
Så är det med kvinnor.
Ger du dig?
Jag blir fanimej hellre skjuten i hjärtat.
Det gör jag om jag måste.
Drick drinken, älskling.
Kloroform och gin.
Det vore på sätt och vis en lättnad att slippa mitt sökande jag.
Ta en djup klunk, så är den friheten din.
Helvete!
Max!
Max, han måste opereras.
Annars dör han. Han blöder kraftigt.
Du är död, din jävel!
Bella, om han överlever tror jag inte att han är en sån som ger sig.
Jag tänker inte se på när han förblöder. Men ja, han skulle kunna förbättras.
Jag har avlägsnat kulan och stoppat blödningen.
Jag har anteckningarna.
Jag är aldrig lyckligare än här inne.
Bella... Du har kommit tillbaka.
Det var bara nån annans historia.
Inte Bella Baxters.
I hela mitt liv har folk sett på mig med fasa och medömkan.
Utom du.
Det är så intressant...
...det som händer.
Anatomiprovet oroar mig.
Jag har testat dig många gånger. Du kan det.
Ingen vet mer om anatomi än du.
Mina damer - gin?
- Gärna. - Gin.
Vi borde ge generalen vatten.
Felicity!
Vatten.
Översättning: Richard Schicke Svensk Medietext