SĂRMANE CREATURI
Distribuit de FORUM FILM ROMÂNIA
Pau.
Pau! Pau!
Pau, pau, pau!
- Pa! - Pau, pau!
O grămadă de organe fără noțiunea de sine de la un creier
sau fluxul de sânge de la o inimă.
Doar tava unui măcelar pentru un prânz de duminică.
Acum, cui i-ar plăcea să reconstruiască organele?
Și cine poate deosebi omul de animal, dacă e vreo diferență?
Haideți!
Ați făcut puzzle-uri în copilărie, nu?
Mi se pare mie sau e extrem de greu să te concentrezi când vorbește un monstru?
E un chirurg extraordinar.
Cercetările lui sunt revoluționare. Tatăl lui a fondat locul ăsta.
Ai crezut din greșeală că ești inclus în discuția asta, Max McCandles?
Apropierea fizică de noi nu face asta valabilă.
Scutește-ne, bătrâne! Ia-ți un costum!
Chiar crezi că acolo vine ficatul, dle?
Pot întreba care e scopul de a le pune la loc, dle?
Plăcerea mea.
Dle Max McCandles!
Fă doi pași cu mine la sfârșitul orei.
Lucrarea ta.
V-a plăcut, dle?
Avea semnele unei minți convenționale care se chinuia să atingă mediocritatea.
- Mulțumesc. - Am nevoie de un asistent.
Mi-ar plăcea.
- Ești un om religios? - Cred în Dumnezeu.
- În mine sau în zeitate? - Haios, fiindcă sunteți numit...
E o glumă a mea.
N-am nevoie să-mi fie explicată.
E chiar munca diavolului.
V-ați gândit să vă lăsați barbă, dle?
- Arăt ca un câine mare cu cravată. - Copiilor le plac câinii.
Slujba asta...
Da. Vino!
God! God.
God.
- Bună! - Bună!
Bella, el e dl McCandles.
Bună, Bella!
- Sâge. - Sânge.
- Minunat!
Sunt bine. Sunt bine.
Ce retardată drăguță!
A suferit o traumă la creier.
Am reparat-o.
Vârsta ei mentală și corpul ei nu sunt chiar sincronizate.
Limbajul vine. Progresează în ritm accelerat.
E uimitoare.
Trebuie să-i notez cu meticulozitate progresul.
Vei face asta pentru mine?
Voi fi onorat.
Pipi!
Da. E palpitant, Bella.
„Pipi”. Cred că face...
Dnă Prim!
Pipi.
Nu-ți place scrumbia afumată?
Mie îmi place, de fapt.
Mi se pare plăcută de dimineață...
- Bella taie și ea? - Doar morți pentru Bella.
Doar morți.
Stropi! Stropi, stropi.
Găițel!
Fugi!
Găițel!
Are 15 cuvinte pe zi.
Coordonarea e instabilă, în cel mai bun caz.
Seara, există un progres.
Părul îi crește 2,5 cm la două zile.
- Am o diagramă aici. - Excelent!
Poți să pleci. Ne vedem mâine.
Dle, de unde a venit?
Cred că slujba ta e să aduni date.
Când voi adăuga și întrebări prostești, te anunț.
„Și așa, când s-au întors din pădure,”
„s-a reîntâlnit cu mămica și tăticul ei.”
„În seara aia, la cină, au mâncat tort până li s-a făcut rău.”
„Erau atât de fericiți să fie din nou împreună!”
Tu tati meu, God?
- Eu... - Prim spus că nu.
Bella fată de nicăieri.
Unde asta? Nicăieri?
Ești orfană.
Părinții tăi au murit.
După aia tu tăiat părinți, God?
Nu.
Erau prietenii mei.
Erau exploratori curajoși
și au murit într-o alunecare de teren din America de Sud.
Au forțat limitele cunoscutului
și au plătit prețul.
Dar numai așa se poate trăi, Bella.
Te-au trimis la mine, să am grijă de tine.
Morți?
Mă tem că da, draga mea.
Sărmana Bella!
Dar iubesc God.
Dormi aici.
Nu.
Noapte bună, dragă Bella!
Asta, părinți.
Peru, da.
De ce scrii carnet fiecare alună?
Trebuie să notez cantitatea de hrană.
Câte?
Spune-i Bellei alte locuri.
Aia e Lisabona, în Portugalia.
Sudul Franței. Alpii.
Australia.
Departe și periculos, și oamenii, și animalele.
Bella vrea vadă lumea.
Doar...
Bella.
Bella, nu cred că avem voie aici.
Hai să...
Bella.
Nu.
Bella, e periculos.
Bella.
Nu, Bella.
God!
Afară trebuie mergem.
Afară? Nu, muncim.
Tai degete?
- Candles mă duce. Candles. - Sigur că pot. Dacă...
Nu.
Da. Afară!
A fost vreodată afară?
Nu.
Am creat o lume sigură și atrăgătoare pentru Bella.
Acum.
- Bella. - Acum!
Acum!
Bella.
Știi, atâtea lucruri de afară pot să te omoare, Bella.
Omoară mort?
Șerpi, trăsuri, păsări cu ciocuri ascuțite, cutremure,
inhalarea de semințe de iarbă toxică.
Bella.
Bella. Uite!
- Omoară! - Ce?
De ce degete ciudate, God?
Odată, când eram foarte mic,
tata mi-a prins degetele într-o cutie mică de fier,
ca să vadă dacă putea întârzia ciclul de creștere al oaselor.
Durerea era atât de mare,
încât, ca să nu plâng,
mă uitam atent la celelalte degete
și, prin simplă observare,
începeam să analizez elementele epidemiologice.
Când s-a întors,
spre surpriza lui, eu zâmbeam.
Dumnezeule mare!
Era un om cu o minte neconvențională.
E timpul să mergem.
Se apropie o furtună.
De ce trebuie s-o sperii așa?
E un experiment
și trebuie să controlez condițiile, altfel rezultatele noastre nu vor fi pure.
Oprește! God, mergem!
Nu, Bella.
Bella vrea meargă înghețată.
Nu.
Bella vrea!
Fața mea. Lumea se teme de God.
Râde de God.
God minunat.
Ca față de câine.
Exact.
- Oprește! Eu merg. - Nu!
Nu acum? Nu niciodată?
Doar nu.
- Bella! - Nu!
- Nu! Nu! Nu! - Bella!
Nu!
- Scuze. Scuze. - Nu!
Nu! Nu!
Îmi pare rău, draga mea.
Maica Domnului!
Funcționalitate Rezervată
Ce i-ai făcut?
De ce o ascunzi?
Spune-mi ce înseamnă toate astea sau mă duc la poliție.
Îți spun. Căci e o poveste fericită.
Rareori primești un corp care, deși mort, e atât de aproape de viață.
Rigiditatea nu se instalase.
Corpul abia se răcise.
N-avea puls.
Doar niște curenți electrici, deci aș fi putut s-o țin în viață.
Dar n-ai făcut-o.
Nu știam nimic despre viața pe care o abandonase,
doar că o ura atât de tare, încât alesese să nu mai fie,
pentru totdeauna.
Ce avea să simtă
dacă era scoasă din eternitatea ei vidă, aleasă cu grijă,
și silită să fie băgată într-unul dintre azilele,
casele de corecții sau închisorile noastre cu prea puțin personal, prost echipate?
Căci în națiunea asta creștină, suicidul e tratat ca nebunie sau crimă.
Cine eram eu să-i hotărăsc soarta?
Însă mai era, în ceea ce mă privește, o recunoaștere.
Toate cercetările mele ajunseseră în acest moment.
Soarta îmi adusese un corp mort
și un copil viu.
Era limpede.
Era?
Să scot creierul copilului
și să-l pun în femeia adultă, s-o reanimez și s-o urmăresc.
Dumnezeule!
Ea știe?
Nu.
Cine era?
N-am idee.
Dar ai prefera ca lumea să n-o aibă pe Bella?
Dnă Prim...
Bella descoperit fericire când vrea.
Tu ai față acră, dar eu te repar.
Închide ochi!
- Nu! - Așteaptă! Durează un pic.
M-a apucat de treaba păroasă.
E bolnavă.
Bella...
Bella descoperit ceva ce trebuie să spun.
Uite!
- Dacă pun castravete în mine? - Nu.
Bella! Bella!
Încetează să o zăpăcești imediat!
Ce?
În societatea politicoasă, nu se face asta.
Doar n-o face!
Ce... e aia?
Tatăl meu mi-a scos glandele oxintice și pilorice,
așa că trebuie să-mi fac singur sucurile gastrice.
- De ce Dumnezeu ar face asta? - Ca să descopere ce nu știa nimeni.
Se pare că avem nevoie de ele. În mod ideal.
Bella...
Nu ai mâncat.
N-o face!
Noapte bună!
Știi, sunt, de fapt, un romantic, Max.
Poftim?
Cred că văd dragoste între tine și Bella.
Eu... Ea e...
Poate ar trebui să te însori cu ea.
Poftim?
Cred că te iubește.
Am văzut oameni privindu-se cu dragoste, ca observator.
Nu ca subiect, desigur. O văd.
O vezi?
Eu...
Am sentimente pentru ea.
Deci ai face-o?
Du-o pe Bella afară!
Bella...
Eu...
Te simți ciudat?
Fă la Bella!
Mă întrebam
dacă nu cumva o creșteai să-ți fie amantă.
Un gând negru, nedemn de mine, știu.
Deci nu te culci cu ea?
Ejacularea spermatică poate induce homeostază în mine,
dacă e însoțită de o stimulare prelungită a centrilor nervoși superiori
a căror presiune asupra glandelor endocrine îmi schimbă chimia sângelui
nu doar câteva minute spasmodice,
ci multe zile.
Poftim?
Sunt eunuc și nu pot s-o regulez.
Ca să obțin un răspuns sexual de la corpul meu
ar fi nevoie de toată cantitatea de electricitate din nordul Londrei.
De altfel, sentimentele mele paterne par să depășească gândurile sexuale.
- Îmi cer scuze pentru gândurile negre. - Nu sunt negre deloc.
Toată sexualitatea bărbaților este, practic, imorală.
- Nu toată, dle. - Dorești s-o iei de soție sau nu?
Vreau să mă mărit cu tine. Fii soția mea!
Hai să ne atingem părțile genitale.
Nu. Nu.
Nu doresc să profit de tine.
Ești specială.
Când suntem căsătoriți.
O condiție.
Trebuie s-o dorească și ea, înțeleg.
Două condiții, atunci.
Asta pe care ai spus-o
și trebuie să locuiești aici, cu mine, pentru totdeauna.
O să pun să se redacteze un acord legal.
Acest contrat atestă
Curios contract!
Are multe erori de scriere.
Irelevante pentru obligativitatea legală, vă asigur.
Trebuie să fie o femeie deosebită, ca să necesite o asemenea legătură.
Mă scuzați, trebuie să merg la toaletă.
Ai 5 ani, de nu te poți ține?
Vezică slabă, dle. Ca tatăl meu înaintea mea și tatăl lui înaintea lui.
S-ar putea să ai cancer de prostată. Verifică!
O s-o fac.
Dra Bella Baxter, ca în contract, fără îndoială.
Bună ziua, om în vizită!
Vrei pălăria mea?
Mi-ar veni bine?
Da!
Este foarte bună.
Trebuia s-o întâlnesc pe femeia
care a inspirat un contract de căsătorie care o va face prizonieră.
Ce vrei spui?
O să locuiești aici,
o să călătorești cu dl Max McCandles și Baxter în străinătate,
dar n-o să ieși în oraș.
Înțeleg.
- Mă țin aproape din dragoste. - Înțeleg de ce.
Trebuie să te ciupesc, ca să văd dacă ești reală.
N-ai să...
Cine ești tu?
Dl Duncan Wedderburn.
Deschide!
Cum ai ajuns aici?
M-am cățărat.
- M-ai privit mult? - Nu mult.
Nu m-ai văzut zăpăcind-o, ca să fiu fericită, nu?
Nu-i politicos, știu.
Nu-mi place societatea politicoasă. E plictisitoare.
Distruge sufletul omului.
God nu crede în suflet.
Cred că Dumnezeu (God) e chiar autorul ideii de suflet.
Godwin Baxter?
Câinele ăla ars...
Care e povestea lui?
Ești prizonieră și eu am de gând să te eliberez.
Ceva la tine, o ființă flămândă...
flămândă după experiențe, libertate, atingere.
Să vezi necunoscutul și să-l cunoști.
Deci, de ce sunt aici, întrebi?
Mă duc la Lisabona vineri. Aș vrea să vii cu mine.
Lisabona din Portugalia?
De Lisabona aia vorbesc.
God n-o va permite niciodată.
De-aia nu-l întreb pe el.
Te întreb pe tine.
Bella nu în siguranță cu tine, cred.
Bineînțeles că... nu ești.
Îmi acorzi un moment din timpul prețuit, dragă God?
Desigur, Bella.
Voiam să-ți spun veste mare.
Bella e amețită de exaltare.
Ce este?
În seara asta, la miezul nopții,
fug în secret de-acasă cu un anume Duncan Wedderburn.
Ce?
- Vei dori să mă oprești. - O să te opresc.
O ții pe Bella prea strâns.
Trebuie să mă avânt pe mare.
Putem călători.
Tu, cu mine și Max, cu care, îți reamintesc,
că ești logodită.
Mă voi căsători cu Max,
deoarece pare potrivit pentru asta,
dar, întâi, mă voi aventura cu Duncan Wedderburn,
căruia cred că nu-i prea pasă de mine,
dar va fi și el interesant.
Nu te pot lăsa să pleci.
Sărută-mă și dă-mi drumul!
Dacă n-o faci,
interiorul Bellei va putrezi de ură.
- Ură? - Ură.
Desfă bagajele, Prim!
Godwin mi-a spus planul tău.
Nu te învinuiesc, Bella. Omul ăla e un ticălos și un ușuratic.
Are moduri perfide de a se băga pe sub pielea unei femei naive.
În cea mai mare parte, e cum mă privește.
Și mâinile lui între picioarele Bellei,
și șoptește cuvinte pe care nu le aud,
dar corpul se încinge.
Dumnezeule, Bella!
Suntem logodiți.
Te iubesc.
Și, când mă întorc, căsătorim
și fim fericiți ca doi porumbei pe o creangă.
- Crezi că am nevoie de pălărie? - Nu!
Nu se cuvine.
Nu se poate! O să mă ocup de omul ăsta personal.
O să-i fac din fața frumoasă un terci de sânge și oase!
Max, ești tot roșu,
și eu la fel în fața unui Max diferit.
Îmi cer scuze,
dar n-am să las un bărbat, de care știu că are doar intenții rele în minte
și nimic pentru tine în suflet, să te păcălească.
O să-i zdrobesc naibii capul!
Bella? Eu...
Bella...
La revedere, iubitul meu de mai încolo!
Ne vedem după mare aventură.
God?
A plecat.
Beau vin de Porto la micul-dejun.
E ciudat de delicios.
De ce nu ai oprit-o?
E o ființă cu liber arbitru.
E acum în lume. Singură.
O să fie bine.
Sunt un prost. Ar fi trebuit s-o opresc.
Suntem oameni de știință.
Emoționalitatea asta e nepotrivită.
Sper doar că e bine.
Ești cea mai frumoasă femeie pe care am văzut-o vreodată.
N-o să mint, am fost cu multe.
Dna Prim a spus că ești lup cu mirosul a sute de femei pe tine.
E puțin spus.
Bine. Stridii.
Ai mai mâncat?
Nu.
Mănânci, arunci, bei.
Exuberant.
Stai! Bella.
LISABONA
Călugărițele și călugării își apretau hainele cu albușurile
și, din gălbenușuri, făceau tartele astea.
- Cum se mănâncă? - Bănuiesc că pe gură.
Nu se mănâncă grațios,
ci cu plăcere, ca însăși viața.
Incredibilă!
Cine le-a făcut? Mai vrem.
Gata. Una e de ajuns. Mai multe ar fi prea mult.
E timpul pentru siestă.
Ce e siesta?
De ce nu fac oamenii asta...
...tot timpul?
Cu riscul de a părea lipsit de modestie,
ai fost regulată de 3 ori de cel mai bun.
Probabil că niciun alt bărbat nu te va duce în extaz ca mine.
Îmi pare rău pentru tine.
Păi, atunci n-o să fac decât cu tine salturi furioase.
Salturi furioase?
Îmi place asta.
M-am odihnit.
Hai din nou!
Din nou?
Din păcate,
până și eu am limite.
Bărbații nu o pot face iar și iar.
E o problemă fiziologică?
O slăbiciune la bărbați?
Ei bine...
Poate.
Te-aș sfătui, dacă nu e prea târziu, să nu te îndrăgostești de mine.
Am foarte puțin de oferit în ceea ce privește statornicia.
Doar aventură.
Înțeleg.
Hai să dormim!
Taxi, dnă?
Bună seara...
...Duncan Wedderburn!
Bella, unde ai fost? Ai dispărut.
Ba nu.
Nimeni nu poate să dispară.
Ce?
Pot? Să dispară?
Nu, firește că nu. Despre ce naiba vorbe...?
Unde ai fost?
Am vrut o tartă și-apoi m-a așteptat o aventură.
N-am știut cum să mă întorc și după aceea l-am auzit.
Tramvaiul.
O să urmăresc zgomotul și l-am găsit.
Uimire pentru Bella.
Sânge de explorator în mine.
Bella, e periculos să ieși fără mine.
Am aventurat și-am găsit doar zahăr și violență.
Este fermecător.
Sunt bine.
Acum trebuie să mă întind și tu, pe mine, să mai facem salturi furioase.
Kitty.
Ai văzut noul show de la Londra, de Wilde?
- Minunat de spiritual. - Mi-a plăcut mult.
O valijoară.
Bella.
Ce?
De ce s-o țin în gură dacă e revoltătoare?
Și eu i-am spus asta lui Gerald.
Dacă-mi înțelegi aluzia.
Ești o neobrăzată.
O, pentru că te referi la penisul lui.
Al lui Duncan e sărat uneori.
Pentru Dumnezeu, Bella!
Trebuie să pocnesc copilul ăla.
Bella.
Purtarea ta e necuviincioasă.
Vrei să te potolești?
Mâncarea îmi făcea greață,
copilul enervant
și femeia plictisitoare cu cuvinte.
O să te întorci la masă și o să te limitezi la următoarele 3 fraze:
„Ce minunat!”, „Încântată.”
și „Cum au făcut foitajul atât de crocant?” Da?
Îi faci rău Bellei.
Scuze.
Nu m-am făcut înțeles.
Să mergem!
Îți place Lisabona, Bella?
Încântată.
Kitty, ce face dragul tău tată?
Nu e bine deloc.
Mă tem că nu va prinde sfârșitul anului.
Ce minunat!
Cum au făcut foitajul atât de crocant?
Dumnezeule mare!
Ce este?
De la ea.
„Eu bine. Lisabona.”
„Tartă de zahăr lins toată ziua.”
Cel puțin sper că toată asta e o propoziție.
- Crezi că... - Și-o trag?
Da.
Și...
...felație cu un tramvai.
DRAGĂ GoD EU BIne. LiSABONA
Și pe tine te doare capul, Duncan Wedderburn?
- Și abia aștept să luăm cina. - Unde dracu' ai fost?
Victoria Blessington?
Nu te-am văzut de ani de zile.
Și tot nu m-ai văzut,
pentru că eu sunt Bella Baxter,
doamnă ciudată cu pene.
Îmi cer scuze. Puteam să jur că ești ea.
Da.
Mergem?
Friptura, peștele,
chestiile mici de caramel în oale,
de care au bătrânii ăia pătați.
Nu vreau caramel în oale.
Sigur că nu. Era totul pentru Bella.
Comandă după bunul plac!
Ești supărat pe ieșirile și aventurile Bellei.
Și totuși trebuie să descoperim după bunul plac,
cum i-a spus Duncan Wedderburn Bellei Baxter
în prima lor zi de idilă din Lisabona.
Touché.
Înțelege că eu nu trăit în afara casei lui God.
- Ce? - Așa că Bella multe de descoperit.
Și fața ta tristă
mă face să descopăr sentimente de furie față de tine.
Da.
Am devenit exact ce urăsc, un amant lacom și posesiv.
Am scăpat de multe asemenea femei, și-acum așa sunt eu.
La dracu'!
Tu, ca și mine, ești o creatură care trăiește liberă clipa.
De ce faci aia?
Un bărbat de acolo îmi face repetat cu ochiul.
Fac și eu.
Din politeți, cred.
Mergem să dansăm în oraș. Te rog, vino cu noi!
N-am dansat niciodată în oraș.
- Duncan! - Nu pot!
Ești nebună.
Nu mai vorbi, că sunetele tale o fac pe Bella furioasă!
N-o să tac. Dacă am ceva de spus, o să...
Au!
Bine.
Ce e asta?
Un bărbat mă învăța șah
și a spus că probabil am cea mai fină piele pe care a atins-o vreodată.
Și eu am spus că, dacă ar fi așa, între coapse ar trebui testat,
deoarece acolo e epiderma cea mai fină.
Așa că am testat
și era cea mai fină.
M-am întrebat dacă poate nu sunt la fel de fine.
Și chiar nu erau.
Așa că am notat, ca să țin minte care e care.
fină mai fină
Și joaca cu limba pe care urma s-o faci?
Nu se întâmplă?
Tu...
Ești tulburat.
S-a întins cu tine?
Nu, eram cu spatele la un perete.
Ai făcut salturi furioase pe el?
Nu, doar mi-a lins repede clitorisul.
Aveam febra ce trebuia eliberată, așa că, la cererea mea, a fost.
Și tu poți să te joci cu limba,
așa că nu înțeleg sentimentul ăsta complicat.
Plângi acum?
Ce persoană derutantă ești, Duncan Wedderburn!
Un ficat.
O incizie mică
e tot ce trebuie.
Am cloroformizat capre toată dimineața. Poate am ingerat prea mult.
O să mă aventurez să sugerez că te supără absența Bellei.
Litrii de vin, plânsul pe care-l aud noaptea.
Dumnezeule, omule! Turui ca un imbecil!
A plecat!
Eu sunt om de știință.
Trebuie să mă implic și să continui proiectul.
Asta e tot. Trebuie să trec la următorul lucru.
Sentimentele trebuie lăsate deoparte.
Crezi că tata m-ar fi marcat
cu fierul încins pe organele genitale,
dacă n-ar fi pus știința și progresul pe primul loc?
Te-a marcat?
Hai să găsim un corp.
Un ce?
Bună! Bună dimineața!
Bună dimineața, draga mea!
N-am fost foarte încurajator cu spiritul tău de aventură.
Așa că am o surpriză pentru tine.
Bagă-te înăuntru!
- Am schimbat hotelul? - Uită-te pe fereastră, Bella!
- Suntem pe barcă? - Într-adevăr.
- Vrei să blochezi pe Bella pe mare. - Vreau să-ți ofer o aventură nouă.
Presupun că vei fi mai ușor de găsit.
Hai, dezbracă-mă!
Călărește-mă!
Și apoi vom bea cocteiluri pe puntea din față.
Bella.
Bella!
Albastru. Albastru. Albastru.
Te-ai găinat pe mine?
Nenorocitule!
Doamnă.
Când oprim?
La Atena. În 3 zile.
VAPORUL
Femeia aia a luat foc. Uite!
Știu că ești supărată pe mine.
Iartă-mă că te-am răpit, dar a fost din dragoste.
O glumă romantică. Nu mai fi așa nesuferită!
- Vreau ceva de băut. - Sigur, draga mea.
E distractiv pe vapor. E o lume întreagă de explorat!
Mă iubești? Eu te iubesc.
Descrie elementele pe care ar trebui să le caut la mine, ca să fiu sigură.
Ori o simți, ori nu.
Deci nu se bazează pe dovezi, cum ar spune God.
- Deci cum o judeci empiric? - Despre ce dracu' vorbești?
Cine ești tu?
Nu știi ce sunt bananele, n-ai auzit niciodată de șah,
dar știi ce înseamnă „empiric”?
Bella vrea de băut. Am spus de două ori deja.
Eu n-am mai simțit niciodată așa ceva.
E adevărat și pentru tine?
Presupun că, empiric, este.
Nu mai am cerneală.
Atunci, cerneală vei avea, draga mea.
Bună, doamnă mai în vârstă, interesantă!
Trebuie să-ți ating părul.
Și eu ți-am observat părul.
Ca mătasea pe un ou lucios, translucid.
Astea-s cuvinte elevate care mă excită cumva.
Te-am văzut cu frumosul de acolo.
Dinți albi și un penis tare.
Duncan Wedderburn.
Și dinții lui sunt tari. Și penisul, alb.
- Bun la pat, sper. - Singurul.
Dar îmi trezește senzații excepționale prin tot corpul,
care mă lasă scheunând fericită.
Îmi doresc și să-i arunc corpul, forma, cadavrul în mare.
- Bărbatul ăsta saltă pe corpul tău? - Nu, n-o face.
- N-am mai avut contact de 20 de ani. - Ce?
Asta e cumplit.
Nu mă preocupă prea tare.
Cu trecerea anilor,
ceea ce e între urechile mele mă preocupă.
Ce e între picioare...
...mult mai puțin.
O raționalizare disperată, Martha.
El e Harry Astley.
Nu pune la inimă ceea ce spune.
E un cinic.
Doamnă.
Eu sunt Bella Baxter.
Nu știu ce e acest „cinic”.
Bella.
Cerneală.
Duncan Wedderburn, mi-am făcut prieteni, colegi, camarazi.
Harry Astley.
Ea e Martha.
E noua mea prietenă care nu a fost regulată de 20 de ani.
Nu e uluire?
Sper că-ți folosești mâna între picioare ca să te faci fericită.
Dumnezeule mare, Bella, nu poți să vorbești așa.
Politețea în societate. Am uitat.
Societatea politicoasă
o să te distrugă.
- Da? - Da, e un adevăr în asta.
Am fost toți de acord cu asta.
La întrebarea ta despre mână...
Ocazional, da.
Asta e o veste foarte liniștitoare.
- Vom cina toți împreună. - De fapt...
Suntem toți pe un vapor și nu putem scăpa
și e o lume de care să ne bucurăm, pe care s-o traversăm, s-o circumnavigăm.
Sau nu poate avea prieteni, dle Wedderburn?
Încântat.
- Căsătorește-te cu mine! - Ce?
Voiam să te abandonez.
Câteva luni și te trimiteam înapoi, dar nu pot.
Spune că te măriți cu mine! Nimeni nu mi-a mai cucerit inima. Tu, da.
Este complicat,
pentru că sunt logodită cu dl Max McCandles.
Poftim?
Mâna mi-a fost luată de altul.
Este o vorbă pe care am auzit-o, dar n-am înțeles-o.
Nu iei doar mâna, ci totul, nu-i așa?
Ai fugit de el cu mine.
O repetare a evenimentelor, al cărei scop îmi scapă.
M-ai ales în locul lui.
Deocamdată.
Pentru amuzament.
O să te arunc naibii peste bord!
Deci dorești să te măriți cu mine sau să mă omori?
- Asta e cererea? - Nu.
Mă duc la cazinou.
E-n regulă.
Face progrese.
Hai să mai încercăm.
Abilitățile motorii de bază se vor dezvolta încet,
dar tu o să progresezi repede.
Felicity.
Nu așa repede.
Îl citesc pe Emerson.
Vorbește despre îmbunătățirea bărbaților.
Nu știu de ce nu oferă sfaturi femeilor.
Poate nu știe niciunul.
- Încearcă să citești Goethe. - Filozofia e pierdere de timp, Bella.
Chiar? Mai spune.
Nu, nu, Harry, nesuferitule! Este fundamentală.
Oamenii și societatea se pot îmbunătăți.
E scopul tuturor să se îmbunătățească, să avanseze, să progreseze, să se dezvolte.
Știu că așa sunt eu și sigur sunt un etalon pentru toți.
Crede-mă, tu ești cu siguranță unică, Bella. În toate privințele.
Dar această îmbunătățire prin filozofie
e lumea care încearcă să fugă de faptul că suntem toți fiare crude.
Așa ne naștem, așa murim.
E o perspectivă întunecată, Harry.
Bella,
hai să luăm aerul...
...în cabina noastră.
Dar ăștia doi se ceartă
și ideile se ciocnesc în mintea și inima Bellei
ca luminile într-o furtună.
Mereu citești acum, Bella.
Pierzi din modul tău adorabil de a vorbi.
Sunt un deliciu schimbător,
ca noi toți.
Aparent, conform lui Emerson, cu care Harry nu e de acord.
Hai, hai! Doar vino!
Îmi stai în soare.
Ce?
Vino!
Sunt ocupat, beau mult.
Sunt ocupat, pierd mult.
Mă duc să mă întâlnesc cu Martha.
Martha.
Ea e problema.
O să arunc sacul ăla parfumat de carne peste bord.
Te provoc.
Martha!
Unde e?
Unde ești, nenorocito?
Unde e?
- Unde te duci? - Ea zboară peste bord!
O, minunat!
Nu mi-am imaginat niciodată că voi fi ucisă. Cât de dramatic!
Pare fericită să moară. Scuze că ți-am stat în drum.
Palpitant!
O să fiu la bar.
M-ai făcut să mă gândesc, să cuget,
să inspectez idei care sunt greșite,
eronate și enervant de ilogice,
care nu mă lasă să dorm.
Așa că...
Tu spui că toți sunt cruzi.
Și eu nu sunt de acord, neg
și spun că nu.
Dar, când cu Duncan,
cruzimea se trezește în mine.
Asta arată o judecată bună.
E un dobitoc.
Nu.
Nu doresc să fiu crudă.
Trebuie să îmbunătățesc acest aspect al meu.
Nu cunoști lumea.
Și te temi de ea.
Nu mă tem de ea.
Vrei să vezi lumea cu adevărat?
Ți-o arăt.
Da.
Sigur.
Auzi asta?
Ce este?
Mulți copii morți.
Trebuie să fie cald.
Trebuie să-i ajutăm.
Cum o să facem asta?
Dacă mergem acolo,
o să ne lege, o să ne jefuiască și o să ne violeze pe drept.
Și, dacă ar fi ei aici și noi, acolo,
și noi le-am face același lucru.
Bella.
Plecăm, dnă.
Dar trebuie să mă întorc.
Trebuie să le dau banii ăștia săracilor de lângă hotel,
din ceea ce numesc o mahala.
Noi rămânem pe țărm, dnă.
Putem face noi asta pentru dv.
Da?
Desigur.
Sunteți generoasă.
Au nevoie de bani.
Toată lumea are nevoie.
Mulțumesc.
Tu! Cheamă-l pe căpitan! Acum o să găsim hoțul.
Bella!
Am fost jefuiți!
Am câștigat.
Am câștigat tot,
ca niciodată până acum.
Și acum s-au dus.
N-ai fost jefuit.
- I-am luat eu. - Pentru ce?
I-am luat eu.
Sunt atât de obosită!
Sau poate doar spiritul meu este.
Sufletul meu a fost zdrobit, șifonat,
aplatizat, Duncan Wedderburn,
de priveliștile văzute.
- Deci nu e nevoie de căpitan, dle? - Cară-te până nu-ți sparg toți dinții!
Sigur, dle.
Unde sunt?
I-ai ascuns să fie în siguranță.
Am fost beat și nesăbuit, și i-am lăsat peste tot. Ce ușurare!
Nu i-am ascuns.
I-am dat sărmanilor de acolo.
Banii sunt o formă de boală
și toată lipsa lor.
Și cine sunt eu
întinsă într-un pat cu pene
în timp ce copii morți zac într-un șanț?
Duncan.
Ce-ai făcut?
Aștept o îmbrățișare de consolare.
Tu...
Trebuie să ofer ceva lumii.
Însă nu am nimic.
Doar niște bani.
E o zi proastă pentru Bella Baxter.
Unde naiba sunt banii mei?
Doar ce ți-am spus.
I-am dat săracilor.
Parcă ți-am spus să te cari naibii!
Stewardul mă informează că s-ar putea să nu aveți fonduri să vă achitați, dle.
- Păi, eu... - E probabil adevărat.
I-am dat pe toți unor oameni drăguți, să-i dea mai departe
săracilor din mahala.
Veți fi lăsați pe țărm în următorul port și veți primi doar rațiile personalului.
- Bună seara! - Cum îndrăznești?
„Copii orbi morți...”
„... mușcat Harry.”
„Gura mea...”
„... era plină de sânge.”
Biata Bella!
E distrusă.
Copi ORB MORTI MUȘCAT HARRY GORA MEU PLEN DE SÎNGE
- Cum e mâna? - E bine.
Îmi pare rău.
- Încercai să mă faci să înțeleg? - Nu. De fapt, voiam să te rănesc.
Nu suportam să văd atâta fericire frumoasă, prostească la cineva.
- A fost o cruzime din partea mea. - Mie nu-mi pare rău.
Dacă o cunosc, pot îmbunătăți lumea.
Nu poți.
Asta e adevărata idee.
Nu accepta minciuna religiei,
a socialismului,
a capitalismului.
Suntem o specie bolnavă.
Să știi asta. Speranța poate fi spulberată.
Realismul, nu.
Protejează-te cu adevărul.
Acum îmi dau seama ce ești, Harry.
Doar un băiețel frânt care nu poate suporta durerea lumii.
Bănuiesc că da.
La revedere, Harry!
Vom fi dați afară în Marsilia.
De ce stai cu el?
Cred mereu că o să fie mai bine.
Normal că da.
Am auzit lucruri grozave despre frumusețea Parisului.
O să-ți omor naibii câinele în șuturi!
Al naibii...
Paris, fără bani.
- Ce sugerezi să facem, Bella? - Găsesc eu un hotel.
Nu-ți face griji!
Cu ce? Nu avem bani.
Nu e un experiment interesant?
Nu avem nimic.
- Cum o să trăim acum? - Nu știu!
Exact, ăsta e experimentul.
Noi suntem săracii acum.
Și mulți aventurieri s-au înfruntat cu șansele astea.
Robinson Crusoe, de pildă.
Javră egoistă, nesăbuită, fără minte!
Nu sunt fără minte, Duncan.
Și, deși e adevărat că abilitatea mea
de a cântări lucrurile până la concluziile logice nu e...
...un punct forte, i-am ajutat pe oamenii ăia suferinzi.
Ne-am ruinat,
după cum ai subliniat,
dar cred că acțiunile mele au fost bine-intenționate.
Taci dracului!
O să caut un hotel.
Bună ziua, dnă!
Bună ziua, draga mea frumoasă englezoaică!
Ăsta e un hotel?
Avem camere.
- Cauți de muncă? - Cât costă o cameră?
Eu îți iau 10 franci pe oră.
Tu le iei 30.
Toată lumea e fericită.
Înțeleg.
Monsieur Chapelle.
Proaspătă de la Londra.
Bună!
Păi, du-te!
În momentul ăsta, sunt nedumerită.
Nu ești aici să muncești?
Haide!
Culcă-te cu el, lasă-l să te penetreze un pic
și fă niște franci frumoși.
Înțeleg.
M-ar plăti pentru asta?
Da.
Dacă ai nevoie de bani,
asta e cea mai scurtă rută.
N-am mai fost penetrată de alt bărbat,
însă m-am întrebat despre asta.
Și am nevoie de fonduri.
Este, cred, o confluență de împrejurări
pe care o privesc aproape ca sortită.
Hai să facem asta!
Camera 16.
Cum te cheamă?
Misterios.
Nu mă încălzești un pic...?
Bună ziua, dle!
Éclair au chocolat?
Am găsit niște bani și puțină iluminare.
L-ai furat?
Tu ai spus mereu că ești cel mai bun la pat din lume
și eu n-am cunoscut alt bărbat, deci nu știam dacă e adevărat.
Dar acum știu.
Și a fost îngrozitor,
și a scos sunete nefirești în timp ce se împingea în mine.
Și doar de 3 penetrări, Duncan Wedderburn, a fost în stare.
Am înăbușit un râset, din politeți, firește.
I-am luat banii. I-am mulțumit.
Am râs pe tot drumul până la eclere
și m-am gândit cu drag
amintindu-mi nopțile noastre înfierbântate.
Te-ai regulat pentru bani?
Și ca experiment.
Și e bine pentru relația noastră, căci îmi crește inima vizavi de tine.
Inima mea a fost un pic întristată de persoana ta plângăcioasă și nervoasă.
Ești un monstru. O târfă și un monstru.
Un demon trimis din iad să-mi facă spiritul ferfeniță.
Să-mi pedepsească păcatele infime cu un tsunami de distrugeri.
Să-mi ia inima și s-o întindă ca pe o caramea, ca să mă distrugă.
Mă uit la tine și nu văd decât urâciune.
Ultima parte nu era necesară, nu are niciun sens,
căci odele tale aduse frumuseții mele au fost plictisitoare, dar constante.
Și simplul act
de a lăsa un străin să mă călărească a șters toate astea?
La dracu'!
- Te-ai prostituat. - Ceea ce îmi vei explica acum că e rău.
- Nu pot să câștig niciodată cu tine? - E cel mai rău lucru făcut de o femeie!
Sigur n-ar trebui să ne căsătorim.
Sunt o persoană cu defecte, care experimentează
și-mi va trebui un soț cu o dispoziție mai îngăduitoare.
Târfă!
Văd acum că nu ești așa.
Aventura noastră clar s-a terminat.
O să-ți rezerv un voiaj până la Londra.
Ai avut bani...
...în tot acest timp?
Sunt banii lui God.
Pentru urgențe.
Este o urgență de săptămâni de-acum!
Eu am crezut în tine tot timpul,
că te-ai ridica la înălțimea așteptărilor.
Dar văd acum că asta a fost o greșeală, și clar e ceva distrus la tine.
Tu ai distrus aia la mine!
Am impresia că această conversație a devenit un cerc vicios.
Târfă!
Madam Swiney, mi-am examinat situația.
Am nevoie de sex și de bani.
Mi-aș putea lua un amant, alt Wedderburn care m-ar ține,
dar ar necesita probabil multă atenție.
Altfel, sunt 20 de minute pe rând, iar restul zilei e liber,
ca să studiez lumea și îmbunătățirea ei.
Prin urmare, caut angajare
în localul tău cu miros de mucegai de desfrânări plăcute.
O femeie care-și croiește drumul spre libertate.
Ce încântător!
Vino!
Monsieur Saveur.
Un filet mignon.
O bucată de calitate!
Bella.
Spune „formidable” la sfârșit.
Regulile casei.
Tu miroși așa?
Formidable.
Pentru miros.
Și ceai. Doar pentru că e bun.
A fost brutal...
...într-un mod ciudat de plăcut.
Pamflet.
- Citește! - Ce este?
Une personne qui veut... să schimbe lumea.
S-o facă mai bună. O lume mai bună.
Atunci sunt și eu.
Madam Swiney,
sistemul ăsta cu alinierea...
Chiar te aștepți să urc cu un bărbat deși îl găsesc dezgustător
și, prin urmare, sunt tristă când îl las să sară furios pe mine?
Așa se procedează, draga mea.
Vai, ce drăguță ești!
Îți priește să fii răvășită!
Bănuiesc că da.
Deci, n-ai prefera să aleagă femeile,
căci ar fi un semn de entuziasm față de tine?
N-ai avea sentimentul vag că sunt într-o stare de oroare,
când sari pe ele.
Bella e nouă și s-ar putea să aibă o boală mentală.
Cum spune God, tatăl meu,
este în felul în care este până descoperim un nou mod în care este
și atunci ăla e felul în care e până descoperim un nou mod,
și așa continuă până pământul nu mai e plat,
electricitatea luminează noaptea și pantofii nu se mai leagă cu șireturi.
Ca socialistă, sunt perfect de acord.
Toinette, ai o gură atât de deșteaptă!
Monsieur Mersault se va bucura de ea gratis.
Du-te! Acum.
Bella, un moment în biroul meu.
Ai cei mai delicioși lobi!
Mulțumesc.
Trebuie...
O, îmi pare rău. Ți-a dat sângele.
Poftim!
Uneori cedez când văd frumusețe, frumusețe tânără.
Căci într-o zi, draga mea,
o să fii o teacă veche și stâlcită.
Și nimeni nu va vrea să te plătească pentru sex, nici să-l primească gratis.
Tot cred că toată lumea ar fi mai fericită, dacă am putea alege.
O idealistă.
Ca mine.
Cât de încântătoare ești!
Dar trebuie să cedăm cererilor lumii uneori.
Să ne luptăm cu ea, să încercăm s-o învingem.
- Deci crezi ca mine? - Desigur.
Dar unor bărbați le place că ție nu-ți place.
Ce?
- Asta e... - Bolnăvicios.
Dar o afacere bună.
Vino cu mine!
Nepoata mea.
Bolnavă și suferindă, și cu multă nevoie de doctori.
Alegerea mea de a-ți da ție o alegere va periclita afacerea.
Sănătatea ei. Viața ei.
- Vrei asta, Bella? - Sigur că nu.
Nu? Ești atât de încântătoare!
Am crezut că o să te dai la lobii mei.
Trebuie să muncim.
Trebuie să facem bani.
Dar, mai mult de-atât, trebuie să trăim toate experiențele,
nu doar pe cele bune.
Ci degradarea, oroarea, tristețea...
Asta ne face întregi, Bella.
Ne face oameni de fond,
nu copii superficiali și puri.
Și-atunci putem cunoaște lumea.
Și, când cunoaștem lumea,
lumea e a noastră.
Vreau asta.
Acum...
...du-te și regulează pe cineva și adu-mi 10 franci.
Mai întâi, sugerez un scurt test.
Un test?
Tu-mi spui o amintire din copilărie.
După aia eu fac o glumă.
Apoi o adulmecare rapidă
și, dacă e necesar, o înmuiere în ulei de lavandă.
Și toate astea vor îmbunătăți experiența, făcând-o formidable.
Non, eu spun gluma.
Tu, amintirea.
Când erai mic în Grecia, ai căzut de pe bicicletă?
Sânge. Pe picior.
Bucurie?
Te uitai la sânge cu bucurie.
Cioc, cioc!
Brânzită să te cunosc.
O știi.
Miroși bine.
Hai să ne regulăm!
Dumnezeu ți-a dat un dar, prietene.
Foarte inestetic lucrat!
Asta faci când ți-e dor de casă?
Ce dorești?
Băieții mei sunt la vârsta educației. Sexuale.
Eu le voi demonstra.
Înțeleg.
Uneori.
Să mă întind, să mă îndoi, călare?
Hai să începem simplu, te rog.
Pentru a ajuta lucrurile...
- ...un deget în fund. - Nu.
Sau o sugrumare ușoară ajută.
Du-te acasă!
Bella!
Madam Swiney avea dreptate.
Descopăr părți ale mele până acum necunoscute.
E un mod de a vedea lucrurile.
Varietatea de dorințe făcute să se manifesteze e fascinantă.
Ai avut vreun bărbat
care-ți pune o felie de ananas în gură și te acoperă cu praf?
Bella.
Sunt aproape pregătit să te iert.
Am rezervat cabine
și i-am spus mamei să ne pregătească patul nunții.
Te-ai culcat cu tipul ăla care avea cârlige în loc de mâini?
Ai făcut-o. Știu eu!
L-am uscat în bătaie pe tipul ăla!
Duncan, am crezut că ai plecat.
M-am întors pe vapor, dar am început să am dureri și să vomit,
așa că sunt aici să te salvez.
Bună, Duncan!
Du-te acasă, Duncan! Vremea noastră s-a terminat.
Mă uit la tine și nu simt nimic, doar întrebarea cum de te-am dorit vreodată?
Și trebuie să mergem la întâlnirea socialiștilor.
Sunteți târfe.
Suntem propriile mijloace de producție.
Pleacă!
Picior.
Pictez, picior.
Foarte bine.
Limbajul merge încet, dar e mai bine.
Pictez, picior.
Genial!
Poți să nu mai fi așa crud cu ea?
Am făcut o greșeală cu Bella. Am permis dezvoltarea de sentimente.
Pentru ea nu am. Nu e diferită de câinele-găină.
Picior.
E mai bine așa, poate,
și-mi oferă o perspectivă asupra răcelii tatălui meu.
A fost o necesitate pentru știință.
Dumnezeule mare, omule!
- Picior. - Nu mă aștept să înțelegi, doctor de sat.
Apropo, am nevoie să mă operezi.
Să pun o inimă vie în corpul tău monstruos?
Dacă ai timp,
în timp ce scoți...
...asta afară.
O să tai niște chisturi din jurul tumorii.
Nu e nevoie. Poți să mă închizi.
S-a răspândit. Văd polipi mici.
Sunt pe moarte.
Cum să i-o spui pacientului, nu?
Baxter...
Nu vărsa lacrimi în rană. O să mă omori mai repede cu septicemie.
Liniștește-te!
Și coase-mă!
Găsește-o!
Am închis.
Ciocolată caldă, draga mea.
Și pain au chocolat.
Ești favorita mea.
Te-am auzit spunându-le asta celorlalte.
Suntem o mașină pe care o hrănești cu complimente și ciocolată.
Sunteți copiii mei pe care-i hrănesc cu dragoste.
S-a întâmplat ceva cumplit, Swiney.
Aproape că nu simt nimic.
Empatia mea se furișează încet spre ce aș descrie
ca o furie disprețuitoare.
Asta e extraordinar!
Da?
Ești în perioada neagră.
Înainte ca lumina și înțelepciunea să vină la tine.
Trebuie să treci prin ea
și, odată ce ieși în cealaltă parte,
o să fii recunoscătoare pentru momentul ăsta, dar trebuie să mergi mai departe.
Înțeleg.
Ai o cicatrice de copil.
Al meu e la ma maman.
Eu nu am unul.
E o cicatrice de la un accident.
Dar nu ești prima care a făcut confuzia.
De ce minți?
Nu mint.
Godwin mi-a spus chiar el.
Wedderburn.
Bună ziua, dle.
I-ai scris dlui Godwin Baxter.
A trimis un demon liber în lume.
Diavolul e înfășurat într-un corp apetisant care nu poate fi satisfăcut
și o minte care descoase oamenii copcă cu copcă,
ca o păpușă de cârpă sângerândă și arsă, căcată din fundul unui elefant.
Bella.
Unde e?
Cine ești tu?
Logodnicul ei, dle.
Clar, lucrurile nu s-au terminat bine între voi.
Nu?
M-a distrus.
Suntem toți stăpânii propriului vas, dle.
Este și asta.
Nu-mi place de tine și nici cuvintele tale.
Godwin Baxter ăla.
Știa și a pus-o să vină după mine. Mi-a întins o cursă.
Unde e?
Nu i-aș dori-o nici celui mai rău dușman.
O să te salvez de ea, dle.
Iartă-mi frustrarea! Doar spune-mi!
Nu doare.
N-am nimic în interior.
M-a golit de tot.
Sufletul meu. Contul bancar!
Sunt un gândac! O carapace!
Să cântăm?
O, suntem marinari...
Nu...
Nu doare.
Nu doresc să fie așa.
Îmi forțezi mâna.
„Suntem toți stăpânii propriului vas.”
Pârlit nenorocit ce ești!
Te rog. Te întreb cât de politicos pot.
Unde e?
M O R în curând Vino
LONDRA
S-a întors târfa.
God?
Bella!
Mi-a scris Max.
- Ești bolnav? - Nu. Sunt pe moarte.
O diferență subtilă, dar una pe care o iau în serios ca medic.
Ești o apariție, și una bună.
- Nu poți să mori. - Datele empirice spun altceva.
Mi-a fost dor de tine.
Acum trebuie să mă întind.
Nu aduc numai bucurie.
Aduc și ochi furioși și întrebări grele.
Am avut un copil în mine?
Și, dacă da, unde e?
Înțeleg.
Ei bine, practic, tu ești copilul tău.
Și, de asemenea, presupun că ești mama ta.
Și niciuna.
Nicio amintire nu supraviețuiește.
Nicio experiență nu supraviețuiește.
Cum adică sunt mamă și fiică?
Știai, și nu ai spus.
N-am văzut niciun motiv bun s-o fac.
- Și ai fost prea laș s-o faci. - Și asta un pic.
Voiam să fiu cu tine
și nu eram sigur nici că ai înțelege.
Și Baxter te cam face prizonier.
Și eu...
Îmi pare rău.
Poc.
Ea cine e?
Târfa Bell
- Târfa Bell - Văd că m-ai prezentat, Prim.
- Dar asta îmi place. - Târfa Bell
- Ajunge acum, Felicity... - Târfa Bell
Fir-ar!
Încă una?
Ne-a fost dor de tine.
Monștri.
O, la dracu'!
Târfa Bell
Este greu să fii în postura în care ai vrea să lovești pe cineva
care clar suferă deja.
Este o dilemă, cu siguranță.
Ai prefera să fii o bucată gri de carne cu un cârlig de pește în nas?
O să mă simt bine o secundă, dar prost mai mult timp, așa că...
- Chiar am avut un cârlig de pește în nas? - Da.
Deci sunt creația ta...
- La fel ca cealaltă. - Niciuna dintre voi nu sunteți asta.
Ea rătăcește pe holuri cu un ciocan și un cântec,
și asta nu e făcătura mea.
Și ți-am citit felicitările și scrisorile,
și te-am urmărit uimit cum ai creat-o fără teamă pe Bella Baxter.
Mi se pare fascinant să fiu în viață, așa că o să-ți iert fapta,
dar o să urăsc mereu minciunile și șiretlicurile care au urmat.
Am înțeles.
Mă bucur să te văd.
Și eu.
Lăsând deoparte furia, confuzia și disonanța cognitivă, mi-ai lipsit.
Am ajuns acasă, am simțit mirosul de formaldehidă și am știut ce urmează.
Voi fi doctor.
Chirurgia mea e a ta.
Tata mi-a spus odată
să tai mereu cu compasiune.
Era un idiot.
Dar nu e un sfat prost.
Nu are mult.
Știu.
N-ai pomenit de logodna noastră.
Erai mult mai tânără.
Nu e nicio obligație.
Eram fascinat de tine și Baxter a profitat.
Deci nu mai ești fascinat.
Încă sunt fascinat.
Am fost o târfă, înțelegi?
Penisuri în mine, pentru bani.
Nu te deranjează asta?
Povestea cu prostituarea schimbă dorința de posesie pe care o au bărbații?
Wedderburn a plâns și a înjurat când a descoperit că mă prostituez.
Eu sunt mai degrabă gelos pe timpul petrecut de bărbați cu tine
decât orice defăimare morală împotriva ta.
Este corpul tău, Bella Baxter.
E al tău să-l dăruiești liberă.
- Am taxat în general 30 de franci. - Ei, asta pare puțin.
Crezi că oamenii pot deveni mai buni, Max?
Da.
Așa cum corpul uman poate fi vindecat de boală,
așa și bărbații și femeile pot fi vindecați de caracteristicile lor.
Vrei să fii soțul meu, Max McCandles?
Da.
Vom avea nevoie de mai puțină limbă pe viitor, dar, în general, foarte plăcut.
Am reținut.
Și te-ai verificat de boli?
Nu, dar am s-o fac.
Îmi place dragostea asta practică pe care o avem.
Dar te asigur că a mea e și pasională.
Ești adorabil.
Ai fost întotdeauna.
God, văd că umbli.
Am luat 5 mg de heroină prin degetele de la picioare pentru durere,
amfetamine pentru energie și cocaină, pentru că o prefer.
Am venit aici să te conduc la altar.
Și prin puterea investită în mine de Biserică,
voi celebra această uniune.
Tu, Bella Baxter, îl iei pe bărbatul ăsta să-ți fie soț?
Am ratat partea când cineva se opune?
Sau a fost omisă printr-o falsă modernizare a catehismului?
Bună, Victoria!
Arăți bine.
Vă referiți la mine, dle?
Un bărbat nu se prezintă de obicei soției lui.
Dar, dacă e nevoie...
El e creatorul.
Nu știu dacă el e în puterea ei sau ea, în a lui.
E mâna diavolului! Uite!
Tușește nu aer ca un om normal, ci sânge.
Are cancer, idiotul naibii!
Duncan.
Nu te uita la mine, demone!
Cum spuneam, general Alfred Blessington.
„Alfie” pentru tine.
Chiar nu mă cunoști?
Când dl Wedderburn ți-a pus poza în ziar...
Mi-am amintit că bătrâna aia de la hotel ți-a spus Victoria Blessington
și am pus laolaltă puzzle-ul ăsta diabolic.
- Tu ești... - Dragul tău Alfie.
Ai plecat într-o stare de confuzie mentală și isterie din cauza sarcinii tale.
Când am descoperit absența ta, m-am simțit eviscerat.
Am eviscerat bărbați pe câmpul de luptă
și mi-am imaginat mereu o gaură anostă pulsând
și exact așa a fost.
Mai există și o duhoare, dar asta nu-și are locul în metafora asta.
Dar iată-te aici, draga mea.
Iată-te aici!
Doamne!
Nu-mi amintesc de tine.
Sunt Bella Baxter.
Jignitor.
Dar poate te-ai lovit la cap,
și e clar că oamenii ăștia au profitat de tine.
Vă rog să plecați, dle.
- Erai soțul meu? - Dragul tău Alfie.
Bella, îmi pare rău.
De fapt, aș vrea să merg.
Ce?
Bella?
Aveți o trăsură, dle?
Da.
Să mergem, atunci!
Bella!
Lasă-mă să mă duc, God!
Max, nu o să mă oprești.
Mă bucur să te am înapoi, Victoria.
Eu și servitorii nu ne-am înțeles bine.
Mă tem de o revoltă.
Îți amintești de David, draga mea?
Allison, uite cine s-a întors!
Mă cunoști?
Spune-mi despre mine.
Eram drăguță?
Mănâncă!
Toate favoritele tale.
Scrumbie afumată, gâscă...
...limbă, șampanie.
Mi-a fost dor de tine.
Care a fost sursa nefericirii?
Ce a împins-o să sară de pe pod?
Urai copilul.
Îi spuneai „monstrul”.
Înțeleg.
Am observat lipsa unui instinct matern.
Și totuși mă bucur că ești acasă.
Cum ne-am întâlnit?
La un bal.
De ce ne-am plăcut?
Împărtășeam o dragoste pentru distracție.
Uite!
Allison, supa!
Rex!
La dracu'!
Allison, o să vrem niște brânză când poți.
O dragoste pentru cruzime?
- Nu eram o persoană bună, se pare. - Bună?
N-ai fi niciodată atât de plictisitoare, Victoria. Îngrozitoare idee!
Wedderburn spune că ai fost târfă.
- Presupun că a fost... - Am fost.
În Paris.
M-am săturat, dar a fost fascinant.
- Da. - Scrumbiile sunt ciudat de delicioase.
Oțetite sau cumva.
Căsătoria e o provocare constantă.
Către unii ne plecăm, pe unii îi plecăm în fața noastră.
O să încerc să te iert pentru prostituare.
Isteria ta sexuală era deseori incontrolabilă.
Și pentru uciderea copilului nostru nenăscut.
De fapt, când înșirui modurile în care mi-ai greșit,
însuși Isus Cristos ți-ar zdrobi probabil țeasta cu o bâtă.
Ești binecuvântată cu un soț iertător.
Nu ți-am greșit, Alfie, deoarece nu te cunosc.
Ai noroc, pentru că am avut multă experiență cu amnezia în război.
Ori bărbați care doreau să uite unde au fost,
sau un mortar a explodat în apropiere,
sunându-le în craniu ca un clopot de biserică.
Sugerez să stăm aproape de casă câteva luni, poate un an.
Până îți revii complet.
O să plec când am poftă, dar sunt flatată de dorința ta de a mă ține aici.
Nu ești primul.
Va trebui să te împușc naibii în cap dacă încerci să pleci, draga mea.
- În fața sau în spatele capului? - În spate.
Ca să fim siguri că plecai și că eu nu mă pripeam.
Mi-a fost dor de tine.
Deci sunt prizonieră?
Conversația asta a aluat-o pe o pantă nefericită.
Sunt sigur că vei fi la fel de fericită ca înainte.
Când m-am aruncat de pe un pod?
Bănuiesc că ai căzut uitându-te după pești.
De ce ai vrea să mă ții aici, dacă nu doresc să rămân?
Dacă cineva trebuie să se înece, să o facă într-un râu de dragoste.
David...
...fazanul ăla pare despuiat până la os?
A fost o eroare de judecată, dle. Îmi cer scuze.
Desert, draga mea?
- Se desprinde ușor? - Ca un nasture de costum.
I-am văzut făcând-o în Africa, cu pietre ascuțite,
dar eu mi-am făcut un dispozitiv de precizie.
Vreți doar prepuțul clitoridian sau și glandul?
- Tot pachetul infernal. - O va calma mult.
De data asta, o vom face.
O să pun să fie sedată și o voi aduce s-o operezi diseară.
Victoria, draga mea!
Unde ești?
Fix la timp.
Martini.
Prefer să nu.
Aș vrea în schimb să plec.
Timpul petrecut împreună mi s-a părut interesant,
dar mi-am dat seama de ce am sărit de pe un pod.
Doresc să-l văd pe dragul meu God, aproape mort.
Adorabilă idee!
Din păcate, draga mea,
viața mea e dedicată cuceririi de teritoriu.
Ești a mea,
ca să nu mai lungim vorba.
Nu sunt un teritoriu.
Sursa problemei e între picioarele tale.
O să o elimin și nu te va mai distrage niciodată.
Vezi tu, bărbatul își trăiește viața luptându-se cu pornirile sexuale.
E un blestem și, totuși, în unele moduri, munca lui de-o viață.
Munca de-o viață a femeii sunt copiii.
Intenționez să te scap de pachetul ăla infernal dintre picioare
și să pun o sămânță în tine imediat după aceea.
Dă-mi voie să-ți explic ce s-a întâmplat.
Victoria, soția ta, s-a aruncat de pe un pod și a murit.
Godwin Baxter a găsit-o, a dus-o în cabinetul lui.
Apoi a scos copilul, a scos creierul copilului,
l-a transplantat în capul meu și m-a reanimat.
O să-ți aduc dosarul. E chiar fascinant.
Cu toate astea, o să păstrez viața mea nouă
și clitorisul meu minunat, mulțumesc.
Vrei să-mi chemi o trăsură, te rog?
Vorbesc și vorbesc,
și, până la urmă, nu mai rămâne decât să scoți o armă.
Așa e cu femeile.
Cedezi?
Aș prefera să mă împuști direct în inimă.
Îți voi respecta dorința, dacă-s nevoit.
Bea băutura, draga mea!
Cloroform și gin.
În anumite moduri, ar fi o ușurare să scap de natura mea aventuroasă.
Bea tot și libertatea aia va fi a ta.
La dracu'!
Max?
Max. Trebuie să-l ducem în sala de operații.
Altfel, va muri.
Sângerează mult.
Ești moartă.
Bella, dacă scapă cu viață,
nu mi se pare genul de om care s-ar opri.
N-o să mă uit cum sângerează de moarte.
Dar sunt de acord. I-ar prinde bine unele îmbunătățiri.
Am scos glonțul și am oprit hemoragia.
Am notițele.
Nu sunt niciodată mai fericită decât când sunt aici.
Bella.
Te-ai întors.
Era doar povestea altcuiva...
...nu a Bellei Baxter.
Toată viața, ochii oamenilor m-au privit
cu oroare, milă...
...în afară de tine.
Este foarte interesant...
...ce se întâmplă.
Examenul la anatomie îmi dă emoții.
Te-am testat de multe ori. O știi.
Nimeni nu știe anatomia mai bine decât tine.
Dnelor, gin?
Te rog.
Gin?
Ar trebui să-i dăm niște apă generalului.
Felicity...
...apă.
Traducerea și adaptarea Andrea Puticiu