Ha.
Ha! Ha!
Ha, ha, ha.
- Hej. - Ha, ha.
En bunke organer uden jegets gnist fra en hjerne eller blod fra et hjerte.
Blot en bakke kød til søndagsfrokosten.
Hvem ønsker at rekonstruere organerne?
Og hvem kan skelne mellem dyr og menneske, hvis der da er en forskel?
Kom blot. Lagde I ikke puslespil som børn?
Er det ikke djævelsk svært at koncentrere sig, når uhyret taler?
Han er en exceptionel kirurg og forsker. Hans far grundlagde skolen.
Tror du fejlagtigt, du er med i denne samtale, Max McCandles?
- Dit fysiske nærvær gør det ikke sandt. - Pis af, gamle ven. Køb et jakkesæt.
Tror De virkelig, det er der, leveren skal være?
Må jeg spørge, hvad formålet er med at lægge dem tilbage?
Det morer mig.
Hr. Max McCandles! De skal gå tur med mig efter lektionen.
- Deres afhandling. - Kunne De lide den?
Den viste tegn på et konventionelt sind, som kæmpede for at opnå middelmådighed.
- Tak. - Jeg har brug for en assistent.
- Er De religiøs? - Jeg tror på Gud.
- På mig eller guden? - Humoristisk, som De ofte ...
Det er min egen morsomhed. De behøver ikke udlægge den for mig.
Det er Djævlens værk.
- Har De overvejet at anlægge skæg? - Jeg ligner en hund med halsklud.
- Børn kan godt lide hunde. Opgaven? - Ja. Kom.
Gud! Gud.
Gud.
- Halløj. - Halløj.
Bella, dette er hr. McCandles.
Goddag, Bella.
- Bod. - Blod.
- Flot.
Jeg klarer mig.
Sikke en køn sinke.
Hun fik en hjerneskade. Jeg udbedrede den.
Hendes mentale alder og hendes krop er ikke synkrone.
Sproget er på vej. Hun gør fremskridt med lynets hast.
Hun er smuk.
Hendes udvikling skal nøje beskrives.
- Vil De gøre det for mig? - Mig en ære.
Rin!
Grin. Ja, du griner, Bella.
- Urin. Jeg tror, hun ... - Fru Prim!
Urin.
Kan du ikke lide kippers?
Jeg er ret pjattet med dem. De smager godt om morgenen ...
- Bella også skære? - Kun de døde til Bella.
- Kun døde. - Kun døde.
Kun døde.
Sprøjt, sprøjt, sprøjt!
Vovhane! Vovhane!
Løb!
Vovhane!
Hun lærer 15 ord om dagen.
Hendes koordinationsevne er temmelig ustabil.
Hun gør fremskridt om aftenen.
Hendes hår vokser en tomme hver anden dag.
- Jeg har et hårdiagram her. - Godt. Gå De bare. På gensyn i morgen.
Undskyld, hvor kommer hun fra?
Deres opgave er at indsamle oplysninger.
Når jeg vil have Dem til at stille banale spørgsmål, skal jeg lade Dem det vide.
"Da de vendte tilbage fra skoven, -
- blev hun genforenet med sin mor og far.
Den aften spiste de kage, til de fik ondt i maven.
De var så lykkelige for at være sammen igen."
Du mig far, Gud?
- Jeg ... - Prim sige, du ikke være.
Bella ingen steder-pige.
Hvor det? Ingen steder?
Du er forældreløs. Dine forældre døde.
- Så skar du forældre i stykker, Gud? - Nej.
De var mine venner.
De var modige opdagelsesrejsende, -
- og de blev dræbt i et jordskred i Sydamerika.
De flyttede det kendtes grænser ...
... og betalte prisen for det. Men kun sådan må man leve, Bella.
De sendte dig herhen, så jeg kunne tage mig af dig.
Døde?
Det er jeg bange for, søde skat.
Stakkels Bella.
Men elsker Gud.
Sove her.
Nej.
Godnat, kære Bella.
- Her. Forældre. - Peru, ja.
- Hvorfor du pen bog hver nød? - Jeg noterer din ernæring.
Hvor mange?
- Fortæl Bella andre steder. - Det der er Lissabon i Portugal.
Sydfrankrig. Alperne.
Australien. Langt væk og både farlige dyr og mennesker.
Bella vil se verden.
Altså ...
Bella.
Bella, vi må vist ikke gå derop.
Lad os ...
Bella.
Nej.
Bella, det er farligt.
Bella.
Nej, Bella.
Gud.
Udenfor må gå.
Udenfor? Nej, vi arbejder.
- Skære fingre? - Candles tage mig med. Candles.
- Selvfølgelig. Hvis ... - Nej.
Jo. Ud.
- Har hun nogensinde været udenfor? - Nej.
Jeg har skabt en underholdende og sikker verden til Bella.
Nu.
- Bella. - Nu!
- Bella.
- Meget udenfor kan slå dig ihjel. - Slå ihjel død?
Slanger, droscher, fugle med skarpe ansigter, jordskælv, giftige græsfrø.
Bella.
Bella. Se.
- Dræb den. - Hvad?
Hvorfor du sære tommelfingre, Gud?
Da jeg var ganske lille, -
- spændte min far mine tommelfingre ind i en jernæske -
- for at se, om han kunne dæmpe knoglers vækst.
Smerten var så slem, at jeg for ikke at græde -
- stirrede på mine andre fingre, -
- og ved blot at observere -
- begyndte jeg at analysere de epidemiologiske elementer.
Da han kom tilbage, smilede jeg til hans overraskelse.
- Du godeste gud. - Han havde et ukonventionelt sind.
Nu skal vi gå.
Der er et uvejr på vej.
- Hvorfor skræmmer De hende? - Hun er et eksperiment.
Og jeg må styre omstændighederne, for ellers bliver resultatet ikke rent.
- Stop! Gud, vi gå! - Nej, Bella.
- Bella vil gå i flødeis. - Nej.
- Bella vil! - Mit ansigt. Folk er bange for Gud.
- De griner ad Gud. - Gud skøn.
Ligesom hundeansigt.
Bestemt.
- Stop! Mig gå! - Nej!
- Nej nu? Nej aldrig? - Bare nej.
- Bella! - Nej!
- Nej! Nej! Nej! - Bella!
Nej!
- Undskyld! Undskyld. - Nej! Nej! Nej!
Beklager, min kære.
Hellige Guds moder.
funktionalitet bevaret
Hvad har De gjort mod hende? Hvorfor skjuler De hende?
Fortæl mig, hvad dette betyder, eller jeg går til politiet.
Det vil jeg gøre. For det er en glædelig fortælling.
Det er sjældent, man får et lig, som er dødt, men dog så tæt på livet.
Rigor mortis var endnu ikke indtrådt.
Kroppen var knap begyndt at kølnes.
Ingen puls. Men visse elektriske strømme, så jeg kunne have holdt hende i live.
Men det gjorde De ikke.
Jeg kendte intet til hendes liv, -
- ud over at hun hadede det og havde valgt ikke at være.
For evigt.
Hvad ville hun sige til at blive hevet væk fra sin omhyggeligt valgte tomme evighed -
- og tvunget ind i et underbemandet galehus eller fængsel?
I denne kristne nation behandles selvmord som galskab eller en forbrydelse.
Jeg kunne ikke bestemme hendes skæbne.
Men jeg genkendte også noget i hende.
Al min forskning havde ført til dette øjeblik.
Skæbnen havde bragt mig et dødt legeme og et levende spædbarn.
- Det var åbenlyst. - Var det det?
Sæt barnets hjerne i den voksne kvinde, genopliv hende, og observer.
Åh gud!
- Ved hun det godt? - Nej.
- Hvem var hun? - Det aner jeg ikke.
Men foretrækker De en verden uden Bella?
Fru Prim? Bella opdaget glad, når hun vil.
Du er sur, men jeg ordner det.
Luk øjne.
- Nej. - Vent. Det tager et øjeblik.
Hun gramsede på mine behårede dele. Hun er syg.
- Bella. - Bella har opdaget noget. Må fortælle.
- Se. Hvad hvis jeg putter agurk i mig? - Nej.
Bella! Bella! Ophør med at bearbejde dig selv øjeblikkeligt.
- Hvad? - Det gør man ikke i høfligt selskab.
Bare lad være.
Hvad ... er det?
Min far fjernede mine parietalceller, -
- så jeg må selv tilføre fordøjelsesvæsker.
- Hvorfor i alverden gjorde han det? - For at finde ud af noget nyt.
Det viser sig, at vi har brug for dem, ideelt set.
Bella.
Du har ikke spist noget.
Lad være.
Godnat.
Jeg er faktisk lidt af en romantiker, Max.
Hvad?
Jeg mener at kunne se kærlighed mellem dig og Bella.
- Jeg ... Hun er ... - Måske skulle du gifte dig med hende.
- Hvad? - Jeg tror, hun elsker dig.
Jeg har som observatør set folk kigge kærligt på hinanden.
Ikke som mål for blikkene, naturligvis. Jeg ser det.
Gør du det?
Jeg ... Jeg nærer da følelser for hende.
Så det vil du gerne?
Tag Bella ud.
Bella ...
Jeg ...
Føles sjovt?
Gør ved Bella.
Jeg tænkte over, om De opfostrede hende til at blive Deres elskerinde.
En mørk tanke, som er under min værdighed.
Så De ligger ikke med hende?
Spermatisk ejakulation kan kun inducere homøostase i mig, -
- hvis det følges af langvarig stimulering af højere nervecentre, -
- hvis pres på de endokrine kirtler forandrer min blodkemi, -
- ikke i nogle få spasmodiske øjeblikke, men i mange dage.
- Hvad? - Jeg er eunuk og kan ikke kneppe hende.
At få en seksuel respons fra min krop -
- kræver den samme mængde strøm, som driver det nordlige London.
Desuden synes mine faderlige følelser at overdøve mine seksuelle tanker.
Jeg undskylder for mine mørke tanker.
De er slet ikke mørke. Al seksualitet er basalt set amoralsk.
- Vel ikke al seksualitet. - Vil du gifte dig med hende eller ej?
Jeg ønsker at gifte mig med dig. Bliv min kone.
Lad os røre ved hinandens kønsdele.
Nej. Nej. Jeg vil ikke udnytte dig.
Du er noget særligt. Når vi er blevet viet.
- Der er én betingelse. - Hun skal også ønske det. Forstået.
Så to betingelser. Det, du sagde, -
- og så skal I bo her hos mig for altid.
Jeg får skrevet en juridisk kontrakt.
Denne kontrakt bevidner ...
- Særpræget kontrakt. - Der er flere stavefejl.
Det betyder intet for dens juridiske bindinghed.
Det må være noget af en kvinde, siden det kræver en sådan binding.
De må have mig undskyldt. Jeg må gå afsides.
Er De fem, siden De ikke kan holde på vandet?
En svag blære, som min far og hans far før ham.
De har muligvis prostatakræft. Det må De få undersøgt.
Det skal jeg gøre.
Frøken Bella Baxter, som det står i Deres kontrakt.
Godeftermiddag, mand på visit.
- Vil du have min hat? - Ville den klæde mig?
Ja.
Den er tåbeligt god.
Jeg måtte møde den kvinde, som afføder en så slavebindende vielseskontrakt.
- Hvad mener du? - De skal bo her.
Og rejse med hr. Max McCandles og Baxter, men aldrig drage ud i byen.
Jaså.
- De elsker mig stramt. - Det forstår jeg godt.
Jeg må knibe Dem for at se, om De virkelig findes.
Hvem du er?
Hr. Duncan Wedderburn.
Luk op.
Hvordan kom du herop?
Jeg klatrede.
- Du så mig længe? - Ikke længe.
Du så mig ikke bearbejde mig selv for at få glæde, vel?
Det er ikke høfligt. Det ved jeg godt.
Jeg bryder mig ikke om høfligt selskab. Det er fandeme så kedeligt.
Det knuser ens sjæl.
Gud tror ikke på sjæl.
Gud er vist den oprindelige skaber af ideen om en sjæl.
- Godwin Baxter? - Den forbrændte køter.
Hvad er det, der foregår?
De er fange, og jeg sigter efter at befri Dem.
Der er noget i Dem. Et væsen, der hungrer efter oplevelser, frihed, berøring.
Efter at se det ukendte og kende det. Så hvorfor er jeg her?
Jeg rejser til Lissabon på fredag. Jeg vil gerne have Dem med.
- Lissabon i Portugal? - Det er den Lissabon, jeg taler om.
Gud aldrig tillade det.
Det er derfor, jeg ikke spørger ham.
Jeg spørger dig.
- Bella ikke i sikkerhed sammen med dig. - Det er De helt bestemt ... ikke.
Må jeg få et øjebliks værdifuld tid, kære Gud?
- Naturligvis, Bella. - Jeg vil fortælle dig stort nyt.
- Bella er ør af spændende. - Hvad er det?
I nat ved midnatstid -
- løber jeg i al hemmelighed væk med en Duncan Wedderburn.
- Hvad? - Du vil ønske at stoppe mig.
- Jeg stopper dig. - Du holder for stramt om Bella.
- Jeg må drage ud i vande. - Vi kan godt rejse. Dig, mig og Max.
Jeg må minde dig om, at du er trolovet med ham.
Jeg vil gifte mig med Max, for han er den rette til det, -
- men først skal jeg have eventyr på Duncan Wedderburn, -
- som ikke bekymrer sig om, om jeg skades, -
- men det vil også blive interessant.
Jeg kan ikke lade dig tage af sted.
Kys mig, og send mig af sted.
Hvis ikke, så vil Bellas indvolde rådne op af had.
- Had? - Had.
Pak de tasker ud, Prim. Godwin har fortalt mig om planen.
Jeg bebrejder dig det ikke. Han er en slyngel og en laps.
Han har lumske måder at forføre en naiv kvinde på.
Det er mest hans øjne på mine.
Og hans hænder, når de er mellem Bellas ben -
- og hvisker ord, jeg ikke kan høre, men varmer i min krop.
Kors, Bella. Vi er forlovet. Jeg elsker dig.
Vi vil ægteskab, når jeg kommer tilbage. Så er vi som to lykkelige duer.
- Har jeg brug for rejsehat? - Nej! Det her går ikke an!
Det kan ikke gå an! Jeg klarer ham selv.
Jeg vil forvandle hans kønne ansigt til en grød af blod og knogler.
Max, du rødmer, og det gør jeg også ved synet af anderledes Max.
Undskyld. Men en mand, som kun har ilde i sinde -
- og ingen kærlighed til dig, skal ikke narre dig.
Jeg banker hans forpulede hoved til grød.
Bella? Det ...
Bella.
Farvel. På gensyn, min due. Vi ses efter mit store eventyr.
Gud?
Hun er rejst.
Jeg tager en portvin til morgenmaden. Det er på særeste vis lækkert.
Hvorfor stoppede De hende ikke?
Hun er et væsen med fri vilje.
- Nu er hun derude helt alene. - Hun skal nok klare sig.
- Jeg tåbe burde have stoppet hende. - Vi er videnskabsmænd.
Denne følelsesfuldhed er upassende.
Jeg håber, hun er vel.
Du er den smukkeste kvinde, jeg nogensinde har set.
Og jeg har ligget med mange.
Fru Prim sagde, du er ulv med duften af 100 kvinder på dig.
Hun underdriver. Nå.
- Østers. Har du smagt dem før? - Det har jeg ikke.
Kniven ind, skallen væk og så bobler.
Vellystigt.
Vent, Bella.
LISSABON
Nonner og munke stiver deres tøj med æggehvider, -
- og blommerne bruger de til tærterne her.
- Hvordan skal man spise dem? - De skal vel ind gennem munden.
De skal ikke spises delikat flage for flage. De skal sluges som livet selv.
Utroligt. Hvem har lavet dem? Vi skal have flere.
Nej, ikke flere. Én er nok. Alt andet er for meget.
- Det er tid til siesta. - Hvad er siesta?
Hvorfor gør folk ikke bare det her hele tiden?
Med fare for at være en pralhals, så er du blevet kneppet trende gange af den bedste.
Sandsynligvis vil ingen anden mand kunne bringe dig en lignende ekstase.
Jeg har ondt af dig.
Så vil jeg kun hoppe voldsomt med dig.
Hoppe voldsomt? Det udtryk elsker jeg.
Jeg er udhvilet.
- Lad os gøre det igen. - Igen?
Desværre har selv jeg mine begrænsninger.
- Mænd kan ikke bare blive ved. - Er det et fysiologisk problem?
En svaghed hos mænd?
Tja ...
Måske.
Det er tilrådeligt, hvis det ikke er for sent, ikke at falde for mig.
Jeg har meget lidt at tilbyde, hvad angår bestandighed.
- Kun eventyr. - Jaså.
Lad os sove.
En drosche, frue?
Godaften.
- Duncan Wedderburn. - Bella, hvor har du været? Du forsvandt.
Det gjorde jeg ikke.
Ingen kan bare forsvinde.
- Hvad? - Kan de det? Forsvinde?
Nej da. Hvad fanden taler ...? Hvor har du været?
Jeg ville have en tærte, og så hændte der mig et eventyr.
Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle vende tilbage, og så hørte jeg sporvognen.
Jeg vil gå hen til lyden, og jeg fandt den.
Forundring til Bella. Opdagelsesrejsendes blod i mig.
Det er farligt at gå ud uden mig.
Jeg har eventyret og ikke fundet andet end sukker og vold.
Det er aldeles charmerende. Jeg er vel.
Nu må jeg lægge mig ned, og du må lægge dig på mig og hoppe voldsomt.
Kitty.
Så du det nye stykke af Wilde i London?
- Vidunderligt morsomt. - Jeg elskede det.
En håndtaske.
Bella.
Hvad?
Hvorfor beholde noget i munden, når det er frastødende?
Det har jeg før sagt til Gerald.
Hvis I forstår.
- Du er slem. - Nå, du mener hans penis.
Duncans smager nogle gange lidt salt.
Du godeste gud, Bella.
Jeg må hen at slå det spædbarn.
Bella.
Din opførsel er helt urimelig. Vær nu anstændig.
Maden var bæ i min hals. Spædbarnet var irriterende, -
- og kvinden var kedelig med ord.
Du sætter dig ved bordet igen og siger kun følgende tre fraser:
"Hvor vidunderligt", "skønt" og "hvordan fik de sukkerbrødet så sprødt?". Ja?
- Du gør Bella ondt. - Undskyld.
Fornuft trænger ikke ind. Lad os gå.
Nyder du Lissabon, Bella?
Skønt.
- Kitty, hvordan har din fader det? - Han har det meget skidt.
- Jeg frygter, han ikke vil se året ende. - Hvor vidunderligt.
Hvordan fik de sukkerbrødet så sprødt?
- Du godeste gud. - Hvad er der?
Det er fra hende.
"Mig godt. Lissabon.
Sukkertærte slikker mig hele dagen."
Jeg håber, at det er én lang sætning.
- Tror du, de ...? - Knepper?
Og hun ... sutter en sporvogn.
KÆRE GuD MIG GOdt. LiSSABON
Gør dit hoved også ondt, Duncan Wedderburn?
Og jeg er hundesulten efter aftensmad.
Hvor fanden har du været?
Victoria Blessington?
Jeg har ikke set dig i årevis.
Og det har du stadig ikke ...
... da jeg er Bella Baxter, sære, befjerede dame.
Det må De undskylde. Jeg kunne have svoret, De var hende.
Nå. Skal vi?
Bøf. Fisk. Små karamelting i krukker -
- ligesom dem, de gamle, plettede folk derovre har.
- Jeg vil ikke have karamel i krukker. - Nej da. Det var til Bella.
Bestil, som du lyster.
Du er tvær over Bellas udflugter og eventyr.
Dog må vi udforske, som vi lyster, -
- som talt af Duncan Wedderburn til Bella Baxter -
- første dag af Lissabon-kærlighedsaffæren.
Forstå mig aldrig boet uden for Guds hus.
- Hvad? - Så Bella meget at opdage.
Og dit triste ansigt ...
... får mig til at opdage vrede følelser for dig.
Javel.
Jeg er blevet til det, jeg hader. En omklamrende succubus af en elsker.
Jeg har revet mange af den slags af mig, og nu er jeg selv sådan. Satans!
Du er, som jeg, et frit væsen, som lever i nuet.
Hvad gør du det for?
En mand derovre gentog blink til mig. Jeg blinker tilbage.
Af høflig, tror jeg.
Vi skal danse ude i byen. Tag med os.
Jeg har aldrig danset ude i byen.
Duncan!
Du er vanvittig.
Hold op med at tale, da dine lyde gør Bella vred!
Jeg vil ikke holde op med at tale. Har jeg noget at sige, vil jeg ...
Nå.
Hvad er det?
En mand lærte mig skak, -
- og han sagde, min hud nok ville være den blødeste, han havde rørt ved.
Så sagde jeg, at så måtte vi prøve det af med inderlårene, -
- for der er epidermis blødest.
Så vi prøvede det af, og det var den blødeste hud, han havde rørt ved.
Så jeg tænkte jeg, om de var lige bløde. Og det var de ikke.
Så jeg noterede, hvilken der var hvilken.
blød blødere
Hvad med tungelegen, du ville lege?
Sker det ikke?
Din ...
Du er plaget.
- Lå han med dig? - Nej, vi lænede os op ad en mur.
- Hoppede du voldsomt med ham? - Nej. Han hurtigtslikkede min klitoris.
Jeg havde varmen, der skulle forløses, så jeg bad ham om forløsning.
Du må også gerne tungelege mig, -
- så jeg er ikke forstående denne komplicerede følelse.
Græder du nu?
Sikke en forvirrende person du er, Duncan Wedderburn.
En lever.
Et lille snit ...
Mere behøves der ikke.
Jeg gav geder kloroform hele morgenen. Måske har jeg indåndet for meget.
Jeg vil vove at foreslå, at De er plaget af Bellas fravær.
Litervis af portvin. Den hulken, jeg hører om natten.
Du godeste, menneske! Du vrøvler som en, der er imbecil. Hun er væk!
Jeg er videnskabsmand.
Jeg må blot fordybe mig i og videreføre projektet.
Intet andet. Jeg må videre til det næste.
Vore følelser må lægges til side.
Tror du, at min far kunne have brændemærket mig -
- med glødende jern på mine genitalier, -
- hvis ikke han var i stand til at sætte videnskab og fremskridt i højsædet?
Lad os finde et lig.
Et hvad?
Halløj. Godmorgen.
Godmorgen, skat.
Jeg har ikke støttet dig i dine eventyr, så jeg har en overraskelse til dig.
Ind med dig.
- Har vi skiftet hotel? - Kig ud ad vinduet, Bella.
- Er vi om bord på båd? - Nemlig.
- Du vil fange Bella til havs. - Jeg vil give dig et nyt eventyr.
Men det vil være lettere at finde dig.
Kom. Klæd mig nøgen. Rid mig.
Og så kan vi drikke cocktails på fordækket.
Bella.
Bella. Bella!
Blå. Blå. Blå.
Skider du på mig? Lortefugl!
Frue.
Hvornår stopper vi?
Athen. Om tre dage.
SKIBET
Der er ild i den kvinde der. Se.
Jeg ved, du er vred. Tilgiv mig bortførelsen. Den var kærligt ment.
En romantisk skæmt. Vær nu ikke sådan en møgfisse.
- Jeg vil have en drink. - Ja, min skat.
Skibet er sjovt. Her er en hel verden at udforske.
Elsker du mig? Jeg elsker dig.
Beskriv de elementer i mig, jeg bør lede efter for at kunne afgøre det.
Man føler det bare eller ej.
Så der er ingen basis for evidens, som Gud ville sige?
- Hvordan så afgøre det empirisk? - Hvad fabler du om? Hvem er du?
Du ved ikke, hvad bananer eller skak er.
- Men du ved, hvad "empirisk" betyder. - Bella vil have drink. Har sagt to gange.
Jeg har aldrig følt noget lignende. Er det også sandt for dig?
Det er det vel, empirisk set.
Jeg er løbet tør for blæk.
Så skal du få blæk, min elskede.
Goddag, interessante, gamle dame. Jeg må røre ved Deres hår.
Jeg bemærkede også Deres hår. Det er som silke på et gennemsigtigt, lysende æg.
Det er fornemme ord, som pirrer mig.
Jeg så Dem med ham den flotte mand. Hvide tænder og en stiv pik.
Duncan Wedderburn. Hans tænder er også stive. Hans penis er også hvid.
- God i sengen forhåbentlig. - Han er min eneste.
Men han fremkalder exceptionelle fornemmelser i hele min krop, -
- som efterlader mig galpende glad.
Jeg vil også gerne skubbe hans krop, form, kadaver i havet.
- Hopper denne mand på Deres krop? - Nej, det gør han ikke.
- Ingen har ligget med mig i 20 år. - Hvad?
- Det er frygteligt. - Det bekymrer mig ikke synderligt.
Som årene er gået, er det, hvad jeg har mellem ørerne, der optager mig.
Hvad jeg har mellem benene ... er langt mindre vigtigt.
- En desperat rationalisering, Martha. - Dette er Harry Astley.
Tag ikke, hvad han siger, for tungt.
- Han er kyniker. - Frue.
Jeg er Bella Baxter.
- Jeg ved ikke, hvad "kyniker" er. - Bella. Blæk.
Duncan Wedderburn, jeg har fået venner, kolleger, kammerater.
- Harry Astley. - Dette er Martha.
Hun er min nye ven, som ikke er blevet kneppet i 20 år. Er det ikke forbavselse?
Jeg håber, De fornøjer Dem med Deres hånd mellem benene.
Du godeste, Bella, sådan noget kan du ikke sige.
- Høflighed af selskab. Jeg glemte det. - Høfligt selskab. Det vil udslette Dem.
- Vil det det? - Det er i nogen grad sandt.
Det er vi enige om. Hvad angår Deres spørgsmål om min hånd ...
- Ja, ved visse lejligheder. - Det er meget betryggende at høre.
- Vi spiser middag sammen. - Ser du ...
Vi er på et skib og kan ikke flygte, -
- og der er en verden, vi kan nyde, krydse og omsejle.
- Eller må hun ikke have venner? - Hvor skønt.
- Gift dig med mig. - Hvad?
Jeg ville have forkastet dig efter et par måneder, men det kan jeg ikke.
Sig ja. Ingen anden har erobret mit hjerte.
Det er svært, for jeg er forlovet med hr. Max McCandles.
- Hvad? - Min hånd har lovet til en anden.
Det er noget, jeg har hørt, som jeg ikke forstår.
Man lover ikke kun hånden, men det hele, væk, ikke?
Du stak af fra ham sammen med mig.
En genfortælling af begivenheder, hvis pointe undslipper mig.
- Du valgte mig frem for ham. - For nu.
- For sjov. - Jeg smider dig over bord, for fanden!
Så du ønsker at gifte dig med mig eller dræbe mig?
- Er det det, du foreslår? - Nej.
Jeg går hen i kasinoet.
- Fint. - Hun gør fremskridt.
Lad os prøve igen. Grovmotorikken udvikler sig langsomt, -
- men du gør fremskridt hurtigt.
Felicity.
Ikke så hurtigt.
Jeg læser Emerson. Han taler om forbedring af mænd.
Jeg ved ikke, hvorfor han ikke giver råd til kvinder.
Måske kender han ikke nogen.
Prøv at læse Goethe.
Filosofi er tidsspilde, Bella.
- Nå? Sig mere. - Nej, Harry, din usling. Den er vigtig.
Folk og samfundet kan forbedres.
Det er alles mål at forbedre sig, gøre fremskridt, udvikles.
Det kender jeg fra mig selv, og jeg ved, alle er som jeg.
Du er unik, Bella. På alle måder.
Men at forbedre sig gennem filosofi -
- er for folk, der vil undslippe det faktum, at vi er grusomme væsner.
Vi fødes sådan, og vi dør sådan.
- Det er en mørk måde at se ting på. - Bella ...
Lad os trække lidt frisk luft.
I vores kahyt.
De to der skændes, og ideer rumsterer i Bellas hoved og hjerte -
- som lys i tordenvejr.
Du læser hele tiden nu, Bella.
Du mister noget af din bedårende måde at tale på.
Jeg er et forandringende hvæsen, ligesom vi alle er.
Det mener i hvert fald Emerson, som Harry er uenig med.
Kom. Kom. Kom nu bare.
- Du blokerer for min sol. - Hvad?
Kom.
Jeg har travlt med at drikke en del.
Travlt med at tabe en del.
Jeg må mødes med Martha.
Martha.
Det er hende, der er problemet.
Jeg kaster den parfumerede sæk flæsk over bord.
Det vover du ikke.
Martha!
Hvor er hun? Hvor er du, for fanden?
Hvor er hun?
- Hvor skal du hen? - Hun skal ud over rælingen.
Vidunderligt. Tænk, at jeg skal myrdes. Hvor dramatisk.
Hun virker glad for at skulle dø. Undskyld, jeg stod i vejen.
Hvor spændende.
I kan finde mig i baren.
Du fik mig til at tænke. Fundere. Refluktere over ideer, som er forkerte, -
- fejlagtige og forvrøvlet irriterende, -
- som får mig til ikke at sove.
Så ...
Du siger, at alle er grusomme.
Og jeg er uenig, desavouerer og siger, det er ej.
Men når jeg er sammen med Duncan, bobler grusomheden op i mig.
Det viser, at du har god dømmekraft.
- Han er en smuk idiot. - Nej.
Jeg ønsker ikke at være grusom.
Jeg må forbedre det aspekt af mig selv.
Du kender ikke verden. Og du frygter den.
- Jeg frygter den ej. - Vil du se, hvordan verden virkelig er?
- Jeg kan vise dig det. - Ja.
Selvfølgelig.
Kan du høre det?
Hvad er det?
Masser af døde spædbørn. Det må være varmt.
Vi må hjælpe dem.
Hvordan skal vi gøre det?
Går vi derned, -
- så vil de med rette binde os, berøve os og bolle os.
Og hvis de var her, og vi var der, så ville vi gøre det samme mod dem.
Bella.
- Vi letter anker, frue. - Men jeg må tilbage.
Jeg må give disse penge til de fattige nær hotellet -
- i det, der kaldes en slum.
Vi bliver i land, frue.
Vi kan ordne det for dem.
- Kan I det? - Naturligvis.
- Det er generøst af Dem. - De har brug for penge.
Det har alle.
Tak.
Dig der! Få fat i kaptajnen. Vi skal finde den forpulede tyv. Bella!
Vi er blevet berøvet! Jeg vandt.
Jeg vandt det hele. Som aldrig før.
- Og nu er det hele væk. - Du er ikke blevet berøvet.
- Jeg tog pengene. - Hvad?
Jeg tog dem.
Jeg er så træt.
Eller måske er det bare min sjæl.
Min sjæl er blevet bukket og knust.
Fladmast, Duncan Wedderburn, -
- af det, jeg har set.
- Så der er ikke brug for kaptajnen? - Pis af, inden du mister tænderne.
Bestemt.
Hvor er pengene? Du gemte dem et sikkert sted.
Jeg var fuld og dum nok til at lade dem ligge fremme. Sikken lettelse.
Jeg har ikke skjult dem.
Jeg gav dem til de fattige folk derude.
Penge er en syge i sig selv. Og knapheden af dem.
Og hvor vover jeg at ligge under en edderdunsdyne, -
- mens døde spædbørn ligger i en grøft?
Duncan.
Hvad har du gjort?
Jeg forventer et trøstende kram.
- Din ... - Jeg må give noget til verden.
Og jeg har ingenting.
Undtagen nogle penge.
Det er en skidt dag for Bella Baxter.
Hvor fanden er mine penge?
Det har jeg lige fortalt dig. Jeg gav dem til de fattige.
Bad jeg jer ikke pisse af?
Jeg hører, at De måske ikke har midler til at betale Deres regning.
- Altså ... - Det er nok sandt.
Jeg gav dem til nogle rare mænd, -
- så de kunne give dem videre til de fattige i slummen.
De bliver sat af i næste havn og må leve af beskøjter indtil da.
- Godaften. - Hvor vover De?
"Døde, blinde spædbørn ...
... bed Harry.
Min mund var fuld af blod."
Stakkels Bella.
Hun er ødelagt.
Død BLND SPÆDBRN BED HARRY MIN MÅND VA FUL a BlOd
- Hvordan går det med din hånd? - Fint. Jeg er ked af det.
- Du ville hjælpe mig med at forstå. - Nej, jeg ville faktisk såre dig.
Jeg kunne ikke bære at se nogen så fuld af dum, smuk glæde.
- Det var grusomt gjort. - Jeg er ikke ked af det.
- Kender jeg verden, kan jeg forbedre den. - Det kan du ikke.
Det er den egentlige sandhed.
Du må ikke acceptere religionens løgn. Eller socialismens.
Eller kapitalismens. Vores art har ingen forpulet chance.
Vid det. Håbet kan smadres. Det kan realisme ikke.
Beskyt dig selv med sandheden.
Nu indser jeg, hvad du er, Harry.
Du er en ødelagt lille dreng, som ikke kan bære verdens smerte.
Det er vel sandt.
Farvel, Harry. Vi bliver smidt af i Marseille.
- Hvorfor bliver du hos ham? - Jeg tror altid, det bliver bedre.
Selvfølgelig gør du det.
Jeg har hørt meget godt om Paris' skønhed.
Jeg sparker din forpulede hund til døde.
Forpulede ... Paris uden penge.
- Hvad gør vi nu, Bella? - Jeg skaffer os et hotel. Bare rolig.
Hvordan? Vi har ingen penge.
Er det ikke et interessant eksperiment? Vi har intet.
- Hvordan skal vi overleve? - Det ved jeg ikke.
Nemlig. Det er eksperimentet. Nu er vi de fattige.
Og mange eventyrere har stået over for dette.
- Robinson Crusoe for eksempel. - Selviske, tankeløse, skødesløse so.
Jeg er ikke tankeløs, Duncan.
Det er sandt, at min evne til at tænke mig frem til logiske konklusioner ikke er ...
... stærk, men jeg hjalp dog de mennesker, der led.
Jeg har ruineret os, som du har pointeret, -
- men jeg havde gode intentioner.
- Klap i, for fanden. - Jeg skaffer os et hotel.
Godeftermiddag, frue.
Goddag, min friske, smukke, engelske rose.
- Er dette et hotel? - Vi har værelser.
- Leder du efter arbejde? - Hvad koster et værelse?
Jeg tager ti franc i timen, du tager 30 hos dem.
- Og så er alle glade. - Jaså.
Monsieur Chapelle. Lige ankommet fra London.
Goddag.
Af sted med dig.
- I dette øjeblik er jeg forvirret. - Er du her ikke for at arbejde? Kom nu.
Lig med ham. Lad ham pikke dig lidt, og tjen nogle gode franc.
Jaså.
- Vil han betale mig for det? - Ja.
Hvis du har brug for penge, så er det den hurtigste vej til dem.
Jeg er aldrig blevet pikket af en anden mand, -
- men jeg har tænkt over det. Og jeg har brug for midler.
Det er omstændighedernes koincidens, som jeg betragter som skæbnelignende.
Lad os gøre dette.
Værelse 16.
Hvad hedder du?
Mystisk.
Skal vi varme mig lidt op, før ...
Goddag, den herre. Éclair au chocolat?
Jeg har erhvervet mig penge og viden.
Har du stjålet?
Du har altid sagt, at du var den bedste liggemand, -
- og jeg har ikke kendt andre, så jeg vidste ikke, om det var sandt.
Men det ved jeg nu. Og han var frygteligt dårlig -
- og lavede ugudelige lyde, mens han stødte sig ind i mig.
Og blot tre stød, Duncan Wedderburn, var, hvad han kunne formå.
Jeg kvalte et grin. På grund af høflig, selvfølgelig.
Jeg tog hans penge og takkede ham.
Jeg grinede, mens jeg købte disse eclair, -
- og jeg mindedes med varme vores heftige, svedige nætter sammen.
- Kneppede du for penge? - Ja, som et eksperiment.
Og det er godt for vort forhold. Og det gør mig gladere for dig.
Mit hjerte har været lidt lukket for din grædende, bandende person.
Du er et uhyre. En hore og et uhyre.
En dæmon fra Helvede, som vil sønderrive min sjæl.
Som vil straffe mig for mine små synder med en flodbølge af destruktion.
Som vil flå i mit hjerte, som var det karamel, og ødelægge mig. Du er hæslig.
Det sidste var unødvendigt og giver ingen mening, -
- da dine oder til min skønhed har været kedelige, men konstante.
Og blot det at lade en fremmed mand ride på mig skulle have slettet det?
For satan! Du har forhoret dig selv!
Og det vil du nu forklare mig er slemt. Kan jeg aldrig stille dig tilfreds?
Det er det værste, en kvinde kan gøre.
Vi bør aldrig gifte os. Jeg er et uperfekt, eksperimenterende menneske.
- Jeg har brug for en tilgivende mand. - Møgfisse!
Jeg kan nu se, at det er du ikke. Vort eventyr er tydeligvis slut.
Jeg køber dig rejsehjemmel til London.
Har du haft penge hele tiden?
Det er Guds penge. Til nødstilfælde.
Det har været et nødstilfælde i ugevis!
Hele tiden har jeg troet, at du ville vokse med opgaven.
Men nu ser jeg, det var en fejl. Noget i dig er i stykker.
Du har slået mig i stykker!
- Vor samtale løber i ring. - Møgfisse!
Fru Swiney, jeg har overvejet min situation. Jeg har brug for sex og penge.
Jeg kunne få mig en elsker. En ny Wedderburn.
Men en sådan ville kræve opmærksomhed. Ellers er det 20 minutter ad gangen, -
- og resten af dagen kan jeg studere verden og forbedringen af den.
Derfor søger jeg arbejde i Deres skimlet lugtende etablissement for utugt.
En kvinde, som har sat kurs mod friheden.
Hvor skønt. Kom med.
Monsieur Saveur.
- En filet mignon. - En prima udskæring.
Bella.
Sig "formidable" til sidst. Sådan er reglerne her.
Kommer den lugt fra dig?
- Formidable. - Merci.
Mod lugten. Og te, bare fordi det er rart.
Det var brutalt på en sært ikke ubehagelig måde.
- En pamflet. Læs. - Hvad er det?
Det vil forandre verden. Gøre den bedre. En bedre verden.
Så er jeg også det.
Fru Swiney, dette system, hvor vi står på række ...
Forventer De, jeg går ovenpå med en mand, jeg finder modbydelig, -
- så jeg derfor er trist, når jeg lader ham hoppe mig voldsomt?
Sådan er det, min skat.
Du ser så køn ud. Det klæder dig at blive skændet.
Det gør det vel.
Ville De ikke foretrække, at kvinderne valgte, -
- da det jo ville være tegn på entusiasme rettet mod Dem?
De ville ikke have en svag fornemmelse af, at de gribes af rædsel, når De hopper dem.
Bella er ny her og har måske en sindslidelse.
Som min far, Gud, siger: Det er kun sådan, indtil vi opdager den nye måde, det er på.
Og så er det sådan, indtil vi opdager noget nyt.
Sådan går det, indtil Jorden ej er flad, -
- elektricitet oplyser natten og sko ikke længere snøres med bånd.
Som socialist er jeg helt enig.
Toinette, du har en kløgtig mund.
Monsieur Mersault vil nyde den gratis. Af sted. Nu.
Bella, jeg skal tale med dig på mit kontor.
Du har de lækreste øreflipper.
- Tak. - Jeg må ...
Åh, undskyld. Der kom blod ud. Her.
Nogle gange giver jeg efter for lysterne, når jeg ser en ung skønhed.
En dag, min kære, vil du være et rynket, gammelt skrog.
Og ingen vil have dig, hverken mod betaling eller gratis.
Men alle ville være gladere, hvis vi havde et valg.
En idealist. Ligesom mig.
Hvor er du skøn.
Men vi må give efter for verdens krav fra tid til anden.
Brydes med det.
- Du mener som jeg? - Ja da.
Men nogle mænd nyder, at du ikke kan lide det.
Hvad?
- Det er ... - Sygt. Men det giver godt.
Kom med.
Mit barnebarn. Syg og svagelig og med behov for megen lægehjælp.
Giver jeg dig et valg, bringer det forretningen i fare.
Og hendes helbred. Hendes liv. Ønsker du det, Bella?
- Selvfølgelig ikke. - Ikke? Hvor er du skøn.
Jeg troede, De gik efter mine flipper.
Vi må arbejde.
Vi må tjene penge.
Men vigtigere end det, så må vi opleve alt, ikke kun det gode.
Også fornedrelse, rædsel, tristesse ... Det gør os til hele mennesker, Bella.
Det giver os substans. Så er vi ikke forfløjne, uberørte børn.
Så kan vi kende verden.
Og når vi kender verden, så er den vores.
- Det ønsker jeg. - Nå.
Så gå ud og knep nogen, og kom med ti franc til mig.
Jeg vil foreslå, vi begynder med en spørgeleg.
En spørgeleg?
Fortæl mig om et barndomsminde, -
- så fortæller jeg en morsomhed.
Så et hurtigt snif og, om nødvendigt, en smule lavendelolie.
Og det vil alt sammen højne oplevelsen og gøre den formidable.
Non, jeg fortæller morsomheden. Du giver mig mindet.
Som barn i Grækenland styrtede du på din cykel?
Blod. Ned ad mit ben.
Nydelse? Du så på blodet med nydelse.
Banke, banke på.
Roqueformidabelt at møde dig.
Du kender den.
Du dufter fint. Lad os kneppe.
Gud har givet dig en gave, min ven.
- Meget uelegant arbejde. - Er det det, du laver, når du har hjemve?
Hvad?
Mine drenge er gamle nok til at blive uddannet. Seksuelt.
- Jeg vil demonstrere det. - Jaså.
Til tider.
- Skal jeg lægge mig ned, bukke mig, ride? - Lad os begynde med noget enkelt.
For at hjælpe det på vej:
- En finger i røven. - Nej.
Eller en smule kvælning.
Tag hjem!
Bella!
Fru Swiney havde ret.
Jeg opdager hidtil ukendte sider af mig selv.
Sådan kan man se på det.
Den variation i begær, der udvises, er fascinerende.
Har du haft ham, der kommer ananas i munden på dig og dækker dig med støv?
Bella.
Jeg er næsten parat til at tilgive dig. Jeg har bestilt vor hjemrejse, -
- og jeg har bedt min moder gøre vor brudeseng klar.
Kneppede du ham med kroge i stedet for hænder? Jeg vidste det!
- Jeg tævede ham sønder og sammen. - Duncan. Jeg troede, du var rejst.
På skibet fik jeg ondt og kastede op, så jeg er her for at redde dig.
Goddag, Duncan.
Tag hjem, Duncan. Vor tid er forbi.
Når jeg ser dig, føler jeg kun undren over, at jeg engang begærede dig.
Og vi skal til socialistmødet.
- I er horer! - Vi er vore egne produktionsmidler.
Gå med dig.
Fod.
- Maling, fod. - Flot.
Det går langsomt med sproget, men det går fremad.
- Maling. Fod. - Sikket geni.
Kan du undlade at være grusom?
Jeg begik en fejl med Bella. Jeg lod følelser udvikle sig.
Jeg føler intet for hende. Hun er ikke anderledes end hønehunden.
- Fod. - Det er måske bedre sådan.
Det giver mig indblik i min fars kølighed over for mig.
- Det var en videnskabelig nødvendighed. - Du godeste, menneske.
- Fod. - Jeg forventer ej, landsbylægen forstår.
Du skal for resten operere mig.
Skal jeg sætte et hjerte ind i din uhyrlige krop?
Hvis du har tid, mens du tager ...
... den her ud.
Jeg fjerner nogle cyster rundt om tumoren.
Det behøves ikke. Luk mig bare.
Det har spredt sig. Jeg kan se små polypper.
Jeg er døende. Hvordan skal man få sagt det til patienten?
Baxter ...
Græd ikke ind i såret. Jeg dør hurtigere af blodforgiftning.
Ti stille. Og luk mig.
Find hende.
Jeg har lukket.
Varm chokolade, min kære.
Og pain au chocolat.
Du er min favorit.
Det har jeg hørt dig sige til de andre.
Vi er en maskine, du fodrer med komplimenter og chokolade.
I er mine børn, som jeg fodrer med kærlighed.
Der er sket noget frygteligt, Swiney.
Jeg føler nærmest intet.
Min empati har lusket sig tæt på at være en ringeagtende rasen.
- Det er fabelagtigt. - Er det det?
Du er i den mørke periode.
Før lyset og visdommen kommer til dig.
Du må stride dig igennem det.
Når du er ude på den anden side, vil du være taknemmelig for dette øjeblik.
Jaså.
Du har et spædbarne-ar.
Mit barn er hos ma maman.
Jeg har ikke et barn.
Det er et ulykke-ar.
Men du er ikke den første, der har troet det.
- Hvorfor lyve? - Jeg lyver ikke.
Min Godwin fortalte mig det selv.
Wedderburn.
Goddag, den herre.
- De skrev til hr. Godwin Baxter. - Han har sluppet en dæmon løs i verden.
Djævlen har en forlokkende krop, som ikke kan tilfredsstilles, -
- og et sind, der flår folk i stykker bid for bid -
- som en blodig, forbrændt kludedukke skidt ud af en elefantrøv.
Bella. Hvor er hun?
- Hvem er De? - Jeg er hendes forlovede, den herre.
Det gik tydeligvis ikke godt mellem jer.
Ikke det? Hun udslettede mig.
Vi er alle kaptajn på vort eget skib. Sådan er det.
Jeg kan ikke lide Dem og Deres ord.
Godwin Baxter. Han vidste det, og han pudsede hende på mig.
Han fangede mig i en fælde.
Hvor er hun?
Jeg ville ikke ønske hende for min værste fjende.
Jeg vil redde Dem fra hende.
Tilgiv mig min frustration. Fortæl mig det.
Det gør ikke ondt. Der er intet inden i mig.
Hun udhulede mig. Min sjæl. Min bankkonto.
Jeg er et insekt. En skal. Skal vi synge?
vi er sømænd ...
Det gør ikke ...
Det gør ikke ondt.
Jeg ønsker det ikke sådan her.
- De tvinger mig til det. - "Vi er alle kaptajn på vort eget skib."
Dit forpulede fissefjæs af en kadaverlort.
Vil du ikke nok sige det? Jeg spørger så høfligt, jeg kan. Hvor er hun?
HVIL I FRED kommer snart
Horen er vendt hjem.
- Gud? - Bella.
- Max skrev til mig. Er du syg? - Nej, jeg er døende.
En subtil forskel, men en, jeg som læge tager alvorligt.
Det er godt at se dig.
- Du kan ikke dø. - De empiriske data er uenige i det.
Jeg har savnet dig.
Nu må jeg ligge ned.
Jeg kommer ikke kun med solskin.
Jeg kommer også med stikkende øjne og svære spørgsmål.
Har jeg haft et spædbarn i mig?
- Og hvis ja, hvor er det så? - Jaså.
Formelt set er du dit eget spædbarn.
Og på en vis måde er du din egen mor.
Og alligevel ikke. Ingen minder overlever.
Ingen oplevelser overlever.
Hvad mener du med, at jeg er mor og datter?
- Du vidste det og sagde intet. - Jeg så ingen god grund til det.
- Og du var for stor en kryster. - Også lidt det.
Jeg ville gerne være din, og jeg vidste ikke, om du ville kunne forstå det.
Og Baxter gør lidt en til hans fange. Og jeg er ...
Jeg er ked af det.
- Hvem er hun? - Bell-hore Bell-hore
Du har præsenteret mig, Prim.
Men jeg kan godt lide hende der. Så er det nok, Felicity.
For satan.
- En til? - Vi savnede dig.
Uhyrer.
- For helvede også. - Bell-hore Bell-hore
Det er svært at være i en position, hvor man vil slå en, som allerede føler smerte.
Det er bestemt en nød at knække.
Vil du hellere være et gråt læs kød med en fiskekrog i næsen?
Det vil føles godt et øjeblik, men dårligt i længden.
- Havde jeg virkelig en fiskekrog i næsen? - Ja.
Så du har skabt mig ...
- Ligesom den anden. - Jeg har ikke skabt nogen af jer.
Hun vandrer rundt med en hammer og synger, og det er ikke mit værk.
Jeg læste dine breve og postkort, -
- og forundret så jeg dig frygtløst skabe Bella Baxter.
Jeg finder det fascinerende at leve, så jeg tilgiver dig for handlingen, -
- men jeg vil altid hade løgnene og indespærringen.
Forstået.
- Det er godt at se dig. - I lige måde.
Trods vrede, forvirring og hjernedissonans har jeg savnet dig.
Jeg kom hjem og lugtede formaldehyd, og så vidste jeg, hvad der ville komme.
Jeg vil være læge.
Min operationsstue er din.
Min far sagde engang til mig, -
- at man skal lægge sit snit med barmhjertighed.
Han var en forpulet idiot, men det er ikke et dårligt råd.
Han har ikke længe igen.
Ja, det ved jeg.
Du har ikke nævnt vor trolovelse.
Du var meget yngre. Der er ingen binding.
Jeg var forgabt i dig, og det udnyttede Baxter.
- Så du er ikke længere forgabt? - Jeg er stadig forgabt.
Jeg har været hore.
Pikke for penge, oppe i mig. Kan du acceptere det?
Besværliggør mit hor det begær efter ejerskab, mænd føler?
Wedderburn blev klynkende og grov, da han opdagede, at jeg var en hore.
Jeg er blot jaloux på de mænd, som har haft tid med dig, -
- snarere end at jeg ønsker at beklikke dig moralsk.
Det er din krop, Bella Baxter. Du kan frit give den bort.
- Jeg tog oftest 30 franc. - Det virker som en lav pris.
Mener du, at mennesker kan forbedre sig, Max?
Ja. Ligesom kroppen kan kureres for sygdom, -
- så kan mænd og kvinder kureres for visse træk.
Vil du gifte dig med mig, Max McCandles?
Ja.
Vi får brug for mindre af din tunge fremover, men behageligt.
Det vil jeg skrive mig bag øret.
- Er du blevet undersøgt for sygdomme? - Nej, men det agter jeg at blive.
Jeg nyder vor pragmatiske kærlighed.
Men jeg forsikrer dig om, at jeg også føler lidenskab.
Du er bedårende. Det har du altid været.
Gud, du kan gå.
Jeg har taget fem milligram heroin i tæerne for smerterne, -
- amfetamin for energi og kokain, fordi jeg har hang til det.
Jeg er her for at følge dig op ad kirkegulvet.
Med de beføjelser, kirken har givet mig, vil jeg højtideligholde denne vielse.
Tager De, Bella Baxter, denne mand, som hos Dem står?
Sprang vi over det, hvor man må protestere?
Eller er det blevet fjernet i en forloren modernisering af katekismen?
Goddag, Victoria. Du ser godt ud.
Taler De til mig, den herre?
En mand plejer ikke at præsentere sig for sin kone. Men om nødvendigt ...
Han er Gud i dette. Jeg ved ikke, om han er i hendes vold, eller hun i hans.
Det er Djævlens værk! Se!
Han hoster ikke luft som en normal mand, men blod.
Han har kræft, din forpulede idiot.
- Duncan. - Sku ikke på mig, dæmon!
Som sagt, general Alfred Blessington.
Du kalder mig Alfie. Genkender du mig virkelig ikke?
Da hr. Wedderburn satte et billede af dig i avisen ...
Jeg kom i tanke om, at konen på hotellet kaldte dig Victoria Blessington, -
- og så faldt brikkerne i dette diabolske puslespil på plads.
- Du er ... - Din kære Alfie.
Du forlod mig konfus og forstyrret, fordi du var gravid.
Dit fravær føltes, som blev min bug skåret op.
Jeg har skåret bugen op på folk på slagmarken.
Jeg forestillede mig, det føltes som en dump, hul dunken, og sådan var det.
Der er også en stank, men den er ikke gældende i denne metafor.
Men der er du, min skat.
- Der er du. - Åh gud.
Jeg erindrer dig slet ikke.
- Jeg er Bella Baxter. - Sårende.
Måske har du slået hovedet. Og så har disse mænd udnyttet dig.
Vær rar at gå, den herre.
- Var du min mand? - Din kære Alfie.
Bella, jeg er ked af det.
Jeg vil gerne gå.
- Hvad? - Bella?
Har De en vogn?
- Ja. - Så lad os gå.
- Bella! - Lad mig gå, Gud.
Max, du stopper mig ikke.
Det er godt at have dig tilbage, Victoria.
Tyendet og jeg har ikke kunnet enes. Jeg frygter et oprør.
Kan du huske David, min skat?
Allison, se, hvem der er kommet tilbage.
Kender du mig?
Fortæl mig om mig selv.
Var jeg rar?
for satan
Spis.
Alle dine livretter. Kippers, gås.
Tunge, champagne. Jeg har savnet dig.
Hvad var roden til ulykkeligheden?
Hvad drev hende til at kaste sig ud fra broen?
Du hadede barnet. Du kaldte det for "uhyret".
Jaså.
Jeg har bemærket en mangel på moderinstinkt.
Trods det er jeg glad for, at du er hjemme igen.
- Hvordan mødte vi hinanden? - Til et bal.
Hvorfor kunne vi lide hinanden?
Vi delte en kærlighed til morskab.
Se.
Allison, suppe!
Rex!
- For satan! - Allison.
Vi skal have noget ost.
En kærlighed til grusomhed?
- Jeg var vist ikke et rart menneske. - Rart?
Så kedelig ville du aldrig være, Victoria. Frygtelig ide.
- Wedderburn siger, at du var en hore. - Det var jeg. I Paris.
Jeg blev træt af det, men det var fascinerende.
- Javel. - Disse kippers er sært velsmagende.
De smager vist lidt af eddike.
Ægteskabet er fuld af udfordringer.
Nogle bøjer vi os for, nogle bøjer sig for os.
Jeg vil forsøge at tilgive dit hor. Dit seksuelle hysteri var ofte utæmmet.
Og for at have dræbt vort ufødte barn.
Når jeg opgør de måder, du har forurettet mig på, -
- så ville selv Jesus Kristus nok have tævet dit hoved til grød.
Du er velsignet med en tilgivende ægtemand.
Jeg har ikke forurettet dig, Alfie, da jeg ikke kender dig.
Heldigvis har jeg en del erfaring med hukommelsestab.
Enten hos mænd, som ønsker at glemme, hvor de var, -
- eller fordi en mortergranat sprængtes, og fik deres kranium til at synge.
Jeg foreslår, at vi bliver nær huset i flere måneder, måske et år.
Indtil du er kommet dig helt.
Jeg går, når jeg vil, men jeg er smigret over dit ønske om at indespærre mig.
Du er ikke den første, der vil det.
Jeg må skyde dig i dit forpulede hoved, hvis du prøver på at gå, min skat.
- I forsiden eller bagsiden af hovedet? - Bagsiden.
For at være sikker på, at du gik, og jeg ikke reagerede for hurtigt.
Jeg har savnet dig.
Så jeg er din fange?
Denne samtale har udviklet sig uheldigt.
Jeg er sikker på, at du vil blive lige så lykkelig, som du var før.
Som jeg var før, da jeg kastede mig ud fra en bro?
Jeg tror, du faldt, mens du kiggede på fisk.
Hvorfor vil du holde mig her, hvis jeg ikke ønsker at blive?
Skal man drukne, så lad det være i kærlighedens flod.
David.
- Ser den fasan ud til at være ribbet? - Det var en fejlbedømmelse.
Det undskylder jeg for.
Dessert, min skat?
- Kan den let fjernes? - Som en knap på et jakkesæt.
Jeg har set det gjort i Afrika med skærpede sten, -
- men jeg har ladet et mere præcist apparat fremstille.
Skal det kun være klitorisforhud eller også selve klitorishovedet?
- Hele den infernalske pakke. - Det vil berolige hende voldsomt.
Denne gang får vi det gjort.
Jeg bedøver hende og bringer hende til deres operationsstue i aften.
Victoria, min skat!
Hvor er du?
Du kommer lige i rette tid. En Martini.
Nej tak. Jeg vil i stedet gerne gå.
Jeg har fundet vor tid sammen interessant, -
- men jeg ved nu, hvorfor jeg sprang ud fra den bro.
Jeg ønsker at se min døende Gud.
Bedårende ide. Desværre, min skat, -
- så er mit liv viet til indtagelse af territorium.
Du er min, og så er den ikke længere.
- Jeg er ikke territorium. - Problemets rod findes mellem dine ben.
Jeg får den fjernet, så den ikke distraherer dig yderligere.
Mænd bruger livet på at tæmme deres seksuelle impulser.
Det er en forbandelse, men også mandens livsværk.
En kvindes livsværk er børn.
Jeg vil fjerne den infernalske pakke mellem dine ben og plante mit frø i dig.
Lad mig forklare, hvad der er sket.
Victoria, din hustru, kastede sig ud fra en bro og døde.
Godwin Baxter bragte hende til sin operationsstue.
Han fjernede spædbarnet og tog dets hjerne ud, -
- transplanterede den ind i mit hoved og genoplivede mig.
Du kan få journalen. Det er fascinerende.
Men jeg vil beholde mit nye liv og min skønne, gamle klitoris, tak.
Vær rar at tilkalde mig en drosche.
De taler og taler, og alligevel må man til sidst trække sin pistol.
Sådan er det med kvinder.
Føjer du mig?
Jeg vil hellere have, at du skyder mig i hjertet.
Jeg gør det, hvis det er nødvendigt.
Drik, skat. Kloroform og gin.
På sin vis ville det være en lettelse at slippe for mit eventyrlystne selv.
Tag en stor tår, og så får du den frihed.
For satan.
Max?
Max. Han skal opereres nu.
Ellers dør han. Han bløder en del.
Du er død, for satan.
Bella, hvis han overlever ... Jeg fornemmer, han aldrig vil stoppe.
Jeg ser ikke på, mens han forbløder. Men han kunne godt trænge til forbedring.
Jeg har fjernet kuglen og stoppet blødningen.
Jeg har noterne her.
Jeg er aldrig lykkeligere, end når jeg er her.
Bella. Du er kommet tilbage.
Det var bare historien om en anden, -
- ikke Bella Baxter.
Hele livet har folk set på mig med rædsel og medynk.
Men du ...
Det er meget interessant ...
... alt det, der sker.
Jeg er nervøs for anatomieksamenen.
Jeg har testet dig mange gange. Du kan stoffet.
Ingen er bedre til anatomi end dig.
De damer, gin?
- Gerne. - Gin?
Vi bør give generalen noget vand.
Felicity.
Vand.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service