Maten er klar! Kom, dere!
Pappa?
Pappa, jeg så noe ved vannet.
-Hva mener du? -Det er en båt.
Jeg ser ingenting.
Jeg vet ikke. Den fløt hit.
Hva ser de på?
-Julie, hva gjør dere? -Vær forsiktige.
-Hei, Connie. -Hei.
Hva har vi her?
Vanskelig å si, sjef. Du må se det selv.
Amy Lafoy så det først. Og hun viste det til hele familien.
De får nok vansker med å sove på en stund.
Kjenner vi til offeret?
Vet ikke hvordan man skal kunne se det.
Har du noen gang sett noe lignende?
Har du ringt rettsmedisineren?
Carl bør ta en titt på dette.
Carl er i Iowa til slutten av måneden.
Jacob er på vei.
Ja, han er den rette.
-Jacob. -Hawkins.
Lone Crows politisjef.
Flott bil.
-Jeg hører at du skal flytte til storbyen. -Ja.
Om en uke.
Tenk at det tok så lang tid. Hva sier Meg om flyttingen?
Jeg har ikke snakket med henne på en stund.
"På en stund"? Hva betyr det?
Passe lenge eller for lenge?
Hva har du til meg?
Ukjent individ i en kano.
-Død? -Ord yter det ikke rettferdighet.
OK. Da ser vi hva vi har her.
-I helvete. -Ja...
Hvor er knoklene?
Er det mulig at... dyr kan ha gjort dette?
Dyr? Da ville vi ha funnet beinfragmenter.
Hvor fant dere dette?
Dette ble ikke gjort av dyr.
Insekter ville ha etterlatt seg pupper eller spindelvev.
Innvollene hans er blitt revet i filler.
Se på dette.
-Hva ser det ut som? -Er det en ekstra finger?
Offer var vansiret. Det bør gjøre det lettere for dere.
Ja, identifiseringen bør gå fortere.
Jacob, hva er det der?
...det blir en varm tirsdag.
POLITISJEF JOHN HAWKINS
-Kan du sette bort denne? -OK.
-Hvorfor? -Fordi den gir meg frysninger.
Vi vet ikke mer om dødsårsaken. Jacob skal til Thunder Bay med vevsprøver.
Men vi oppdaget noe verdifullt.
-Vårt ukjente offer... -Cole Parsons. Det er den dødes navn.
Lonnie Isey inspiserte fellene sine og fant dette.
Dr. Cole Parsons.
Et fysikkgeni med laboratorium på Ozark universitet.
Det er i Oklahoma.
-Hva gjorde han her? -Han leide et hus ved Link's Creek.
Det er ute i ingensteds. Det eneste som er der ute, er trær.
Og et hus. Et stort et, ifølge dette.
Han leide en båt som kjørte ham dit, Hawk.
Av noen vi kjenner?
Meg Fulbright.
Akkurat.
Du har alltid vært en bedre skytter enn meg.
Betjent Hawkins. Hvilken lov har jeg brutt?
-Enda en bortkommen en? -Ja, vi tar dem godt imot her.
Lester, dette er John Hawkins. Lone Crows politisjef.
For øyeblikket, i hvert fall.
-Jeg antok at du hadde hørt om det. -I den lille byen vår?
Selv vaskebjørnene har hørt om det.
Sender de deg sørover? Endelig kommer du til storbyen.
-Gratulerer. -Jeg er her angående en sak.
Du transporterte en person for et år siden. En Cole Parsons?
-Ja, en forsker. Hva med ham? -Vi fant ham død i morges.
Å, faen.
-Hva har skjedd? -Det kan jeg ikke si ennå.
-Ville du sagt det om du kunne? -Hva husker du om ham?
Han virket grei. Virkelig litt fraværende.
Han måtte til Link's Creek. Det var han og noen store trekasser.
-De inneholdt utstyr. -Hva slags utstyr?
-Det angikk ikke meg. -Du vurderte ikke å spørre?
Sier fyren som ikke engang forteller at han skal flytte herfra.
Jeg må opp til Link's Creek. Undersøke stedet.
Jeg trenger transport og en som kjenner området.
Connie!
Ja?
-Hva vet vi om den forsvunne jenta? -Parsons datter?
-Ja. -Bare at hun fortsatt er savnet.
Saken er ikke blitt avsluttet. Jeg venter å høre fra etterforskeren som har saken.
-Er foreldrene sjekket ut? -Ja, det virker sånn.
Linda Parsons var ikke i delstaten da det hendte.
Og dr. Parsons var så opprørt at de måtte gi ham beroligende.
-Trener du hunder nå? -Det er bare en hobby.
-Å guide folk i villmarka er jobben min. -Interessant ordvalg.
Du har ikke forandret deg, Jake.
-Er du sikker på dette? -Sikker på hva?
-På noen av det? -Hold deg nær telefonen, ok?
-Så veien tar slutt her? -Man kommer ikke lenger med bil.
Da jeg hadde med Parsons hit, sto vannet høyt.
Likevel kom vi oss knapt fram.
En fiskebåt?
Det blir ingen fisking, Jake.
-Hvor langt er det til huset? -Rundt en time?
Vi kan slå leir og ta båten i morgen, om du vil?
-Har du lyskastere? -Ja, og en presenning.
Nei, vi drar i kveld.
Tenk om noen er der. Vil du komme dit i mørket?
Du er sammen med politisjefen, Jake. Ikke vær urolig.
Noen sa at dette ville ta rundt en time.
-Hei, Connie. Noe nytt? -Ja, noen ting.
Først gjelder det den vepsen. Den dere fant på liket av Parsons.
Den er ikke så død.
-Skal jeg sende den til laboratoriet? -Jeg vil ikke prioritere det.
-Var det noe mer? -Jeg har ikke fått tak i kona.
Men jeg snakket med en betjent som jobbet på saken.
Han sa at Linda Parsons fikk sammenbrudd da datteren forsvant.
-Hun havnet på psykiatrisk avdeling. -Ingenting å skamme seg over.
Nei, men hun mente datterens forsvinning skyldtes noe som mannen hadde oppfunnet.
-Hva mener du? -En slags maskin.
De fakset meg avhøret.
Connie, jeg hører deg ikke.
"Det som mannen min bygget, tok min datter."
Sjef? Hawk, hører du meg?
-Gode nyheter? -Betjenten min ringte om et insekt.
Hørte dere det der?
Ja.
Lyden kommer fra alle retninger.
Faen!
Hele livet mitt. Jeg er som heroin for insekter.
Meg, hva var det?
Hva det enn var, er det borte nå.
Huset er lenger framme. Det er en lysning om rundt 90 meter.
OK, dere tar dere av båten. Jeg undersøker dette alene først.
-Det der kommer jeg ikke til å savne. -Jeg sa jo det.
-Jeg kommer ikke til å savne deg heller. -Det er bare fakta, Meg.
Nei, du sparker meg når jeg ligger nede. Du er en veldig selvgod jævel.
Og derfor byttet du meg ut med politisjefen?
Jeg tenker fortsatt på oss, Meg.
Vi må prøve å oppføre oss profesjonelt.
Herregud! Hvem bygger noe sånt her?
-Det ser annerledes ut. -Annerledes? Hva faen mener du?
Jeg går inn og ser meg rundt.
Bli her.
Hallo?
Det er politiet!
Er det noen hjemme?
Hawk!
Det er et stort hus. Jeg fant ingen livstegn der inne.
Skal vi dra tilbake?
Hjem, kjære hjem.
Jeg kan ikke huske at det var så ille.
-Rotter, kanskje? Vaskebjørner? -Ja. Noen store.
Det kommer fra kjelleren.
Sjekk dette.
-En slags generator. -Hvor mye strøm trenger dette stedet?
Det kommer vel an på hva man prøver å gjøre.
Dette kan være strømkabelen.
Og den der?
Det er noe bak her.
-Interessant. -Hva da?
Den går hele veien opp.
Jeg vet hvor kabelen går. Det var et rom jeg ikke kom inn i.
Jeg sverger på at denne døra var låst sist jeg var her.
Dette skjer noe merkelig her.
Hva er alt dette?
Hva er det?
-Faen! Jeg ble stukket! -Går det bra?
-Ikke rør meg, for faen! -Behersk deg.
-La meg se på det. -Jeg har det bra.
De jævla insektene elsker blodtypen min. Og dette er noe voodoo-dritt!
-Sa du hva slags forsker han var? -Nei.
Men han jobbet med fysikk. Partikkelfysikk.
-Nei! -Hva er problemet?
Husker du da Greg og Anna kranglet om Jiffy Peanut Butter?
Hva har det med dette å gjøre?
De kunne ikke avgjøre om det het Jif eller Jiffy.
Selv om de hadde spist den typen peanøttsmør siden 1970-tallet.
-Hva mener du? -Det er Mandela-effekten, Connie.
Mandela-effekten.
Har du lurt på hvorfor ting ikke har vært de samme siden 2008?
Det er disse forskernes feil. Siden dagen de begynte
å leke med partikler og kollapsende svarte hull,
har ikke verden vært den samme.
Tenk over det. Var det Jif eller Jiffy?
Et øyeblikk.
Det er Connie.
Hvem bygger et stort hus midt ute i ingensteds?
Ved Porcupine River? Jeg vet ikke.
-Empire Railways gamle linje gikk der. -Jeg tenkte også på det.
Kontakt lokale pelshandlere. Hør med dem om de kjenner til stedet.
Og lokale piloter. Kanskje de har fløyet over...
-Sjef? -Hallo?
Connie?
Var det sånn du så for deg å avslutte tiden som politisjef?
Jeg trodde jeg ville vært litt fullere, og kanskje hatt på en bjørneskinnslue.
Ja. Jeg så også for meg noe annet.
Som hva da?
Du stjal jenta mi og dumpet henne. Du såret oss begge.
-Hva er problemet ditt, Jake? -Hva er ditt?
-Det har du ikke noe med. -Der tar du feil.
Det sluttet å være din sak den dagen da Meg kastet deg ut.
Det skjedde lenge før vi ble sammen, så spar meg for pisspreiket.
Flott fortelling, Hawk. Du er helten, jeg er drittsekken.
-Du er drittsekken, Jake. -Og du er ingen helt, John.
Du forstår ikke hva du har.
Jeg gjør dette for hennes skyld, ikke din.
Du gjør samme feil som jeg gjorde.
-Hei. -Hei.
-Alt i orden? -Bare bra.
Er du sikker? Øyet ditt ser litt...
Jeg trenger ingen lege. Det går bra.
Ja vel...
Du! Hva faen?
Unnskyld, jeg tenkte bare at alle burde sove i samme rom i natt.
-Hvorfor det? -Som en forholdsregel.
En av oss kan holde vakt.
Jake kan være romkameraten din.
Hei.
Jeg får ikke sove.
-Noe har hendt i dette huset siden sist. -Hva mener du?
Det er ikke som før.
Noe er forandret. Som om stedet er eldre.
Jeg er ikke helt med.
Alle de kablene, og lufta her er som...
...den er metallisk, eller noe.
Kanskje det bare er innbilning.
Jeg har vært uker alene ute i villmarka, men dette huset... Det takler jeg ikke.
Du spurte ikke engang om jeg ville flytte med deg.
-Ville du sagt ja? -Ville du ha blitt?
Ville du bedt meg om å bli?
-Hadde det spilt noen rolle? -Nå er du urettferdig.
Det føles som om vi konkurrerer om hvem som kan si noe galt først.
-Foretrekker du at jeg ikke sier noe? -Ville det vært lettere for deg?
Vent, ikke gå.
-Hva er det? -Den har gått.
Strømmen har gått.
Hva faen er det?
Jake?
Han må ha gått ut for å tisse eller noe.
Hvem er dere?
OK...
-Forhold deg rolig. -Jeg er rolig.
-Hvor er mannen min? -Mannen din?
-Er du Linda Parsons? -Ikke rør dere!
Jeg heter John Hawkins. Jeg er politisjef i Lone Crow.
-Hva gjør du her? -Jeg kan spørre deg om det samme.
Jeg vil finne mannen min.
Mrs. Parsons. Linda...
Vi fant liket av en mann utenfor Lone Crow.
Sørover, ned langs elva.
Det er derfor vi er her.
Jeg beklager virkelig.
Vil du ha noen ting?
-Litt varme ville vært deilig. -Generatoren er gåen.
Jeg prøver å starte den.
Vær forsiktig.
Hva skjedde med ham?
Vi håper at prøvesvarene kan kaste lys over det.
Håper?
Naturlige årsaker er utelukket. Mer kan jeg ikke si akkurat nå.
-Meg, går det bra der nede? -Ja, men jeg får ikke startet den!
Du leter etter mannen din. Hvordan visste du hvor han var? Kontaktet han deg?
Nei. Jeg fikk endelig kontakt med byrået som leide ut dette huset.
Jeg chartret et fly.
Hvor er piloten?
Han ble ikke her. Jeg ville ikke at han skulle bli.
Var du her alene i natt?
Mannen min hadde vært her.
Strømmen var på.
Så jeg ventet på ham.
Til slutt bestemte jeg meg for å lete.
-Og du kom tilbake nå? -Ja.
OK.
Liket var voldsomt skadd. Men vi fant din manns ID-papirer.
Så dere er ikke helt sikre?
-Dere vet ikke om det virkelig er ham. -Din manns hånd...
Hva er det?
Sto det ingen andre utenfor da du kom hit?
-Nei, ikke som jeg så. -Hva er det som skjer?
Bli her.
Jacob?
Jævla fyr...
Hva faen?
Mamma!
Isabelle?
Jake?
Hold ut!
Jake!
Hvor er jeg?
Slo du på den greia?
Nei. Selvsagt ikke.
Vi holder ikke på med tull her. Hva faen var det der?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
-Hvordan kom du deg opp dit? -Jeg lå og sov.
Da jeg våknet, var jeg på loftet.
Ikke rør meg, OK?
Jeg må legge meg nedpå.
Du...
-Hvor er Linda? -Jeg tror hun er der oppe.
Går det bra?
Nei. Nei, det går ikke bra.
-Hvor fant du denne? -Jeg fant den nede.
Datteren din...
...var her?
Du ropte på henne tidligere.
Du sa "Isabelle".
Mister man et barn, ser man det overalt.
Denne maskinen tok henne.
Hva er det den gjør?
Har du hørt om partikkelakseleratorer?
De bruker elektromagnetiske felter til å få partikler opp i enorme hastigheter.
-Hvor farlig er den? -For alle som går inn i den...
Og for oss andre?
Linda!
Dette rommet var låst av tidligere.
-Hvor fant du nøkkelen? -Det gjorde jeg ikke. Døra var ulåst.
Hva vet du om dette?
Jeg jobbet med Cole i over ti år, og dette er absolutt ikke hans arbeid.
Er du sikker?
Hvis dette ikke er hans arbeid, hva i helvete er det da?
Han kan ha hatt en medhjelper.
En han kommuniserte med i hemmelighet?
Men hvorfor sa han ikke noe til meg?
-Iblant hørte jeg stemmer om natta. -OK.
Kanskje datamaskinen hans gir oss svar hvis vi får tilgang til filene.
-Ber du om min tillatelse? -Jeg ber om passordet.
Jeg skulle ønske jeg kunne hjelpe deg.
Jeg forstår at dette er vanskelig.
Men skal jeg finne ut hva som hendte med...
Linda?
Hei, Tingeling.
Den fortjente jeg.
Vi hadde god grunn til å tro at du var død, mr. Parsons.
En kano gikk på land med et lik i.
Det var ille tilredt.
Jøss... Så fryktelig.
Gå litt lenger tilbake.
Så leide du miss Fulbright og båten hennes.
-Hvem sin båt? -Min båt.
Ja visst... Det er så lenge siden at jeg hadde glemt det.
Glemte du meg også?
Nei. Linda, jeg kunne aldri ha glemt deg.
Aldri. Jeg hadde bare behov for å komme meg vekk en stund.
En stund?
Det har gått over et år.
Føles som en evighet.
Jake?
-Hei. -Hei.
Kan jeg få litt vann? Men ikke fra krana.
Jeg stoler ikke på vannet her.
Hva du enn vil. Hvordan har du det?
Bedre, takk.
Nå som vi vet at du er i live, må vi få svar på et helt annet spørsmål.
Hvorfor hadde en død mann ryggsekken din?
OK.
Fortell om maskinen på loftet?
-Den har jeg jobbet svært hardt med. -Vil noen ønske å stjele den fra deg?
-Det kan jeg ikke forestille meg. -Hva ville du gjort om den ble stjålet?
Hawk, det er Connie igjen.
Ring meg snarest mulig. Jeg har ny informasjon til deg.
-Hva er det nå, Alex? -Jeg tenkte på fysikeren som du nevnte.
Jeg vil ikke skremme deg.
Jeg er ikke lettskremt, og det vet du vel.
Har du noen gang hørt om Cole Parsons?
-Hva er det med ham? -Han jobbet for CERN.
-Til han fikk sparken. -Hva er CERN?
CERN er verdens største laboratorium for partikkelfysikk, Connie.
Vet du hva de gjør der? Ritualer i svart magi.
Det fins hundrevis av videoer på YouTube. Overraskende at du ikke har sett dem.
-OK, men hvorfor skulle de... -Hør på meg.
Folk over hele verden hører en merkelig brummende lyd...
Og ingen kan forklare den. Hvorfor ikke? Fordi det ikke fins noen forklaring.
De åpner portene til helvetet. Og Parsons er en ledende aktør.
-Jeg må jobbe, Alex. -Kom an. Connie, ikke la dem...
Jøss.
Trodde du at jeg ikke ville finne deg?
Cole... Jeg har sett rommet ovenpå.
Og den greia på loftet.
Dokka hennes.
Jøss, Cole, hvorfor tok du med dokka hennes hit?
Jeg trengte henne.
Snakk med meg...er du snill.
Jeg må få vite hva som hendte.
Med dere begge to.
Ikke nå.
Gå og legg deg nedpå.
Cole!
Hører du meg?
Herregud.
Jacob, slipp hånda mi.
Jeg må oppdatere Connie og finne ut hva jeg må gjøre nå.
Først må vi få Jake vekk herfra. Jo før jo heller.
Politisjef!
Jacob?
Jake?
-Jake, går det bra? -Se på hånda hans. Hånda.
-Herregud! -Vi må få ham vekk herfra!
-Dere må tilkalle et fly. -Jeg har ikke dekning.
Jeg kan dra ned elva og prøve å finne dekning.
Dra, nå!
-Hva faen er det som skjer? -Jeg er ikke lege.
Nei, men du vet mer enn du forteller!
Han var...
-Hva? -Maskinen ble slått på da han var i den.
Ingen vet hva slags virkning det kan ha på ens molekyler.
-Selv ikke mannen din? -Nei.
Nei, han kan ikke ha visst det.
Han ville aldri ha brukt den på datteren vår.
Hva sa du?
Han elsket henne høyere enn alt annet.
Han visste det ikke.
-Se på meg. -Han kunne ikke ha visst det.
-Skjedde det med datteren deres? -Nei. Jeg sverger ved Gud.
-Du må tro meg. -I helvete!
Båten! Jeg dro den opp på land i går.
Ting forsvinner ofte her.
-Har du gjort noe med båten? -Nei.
-Noen har gjort det. -Det virker sånn.
Kødder du med meg?
Se etter nede ved leiren.
-Hvilken leir? -Nede langs elva.
-1,5 til 2 km unna? -Ja, jeg så den på veien hit.
Den ligger ved den greia vi så i går.
OK.
-Vi undersøker det fort. -Hva gjør vi med Jake?
Vi tar oss av ham senere. Kom nå.
Du er revnen.
Hva sa du?
-Meg, hva sa han? -Vi glemmer det.
Hva sa du?
Herregud! John!
Han har hatt dette i vente siden han kom hit.
Bli der!
Hva er det som er så morsomt?
-Hva sa han til deg? -Jeg vet ikke.
Nå ryker billetten din ut av Lone Crow!
Det er kanskje like greit. Kom, vi går.
Jake, er det deg?
Hører du meg?
Jeg hører deg knapt. Et øyeblikk.
Jake?
Si til Hawk at vi har fått prøvesvarene. Offeret er Cole Parsons.
Det bekrefter det vi allerede visste, men han må ringe meg.
Så, så.
Du er nesten her.
Hawk.
Herregud.
Hei, Tingeling.
Jeg visste at du ville finne meg. Jeg håper bare at det ikke er for sent.
Jeg gjorde det, Linda. Jeg berørte virkelighetens grense.
Men noen ting rørte også meg.
Jeg gjorde noe som jeg ikke burde ha gjort.
Jeg utførte eksperimenter på andre.
Men jeg forsto ikke konsekvensene.
Jeg må forlate deg nå. Før det tar livet av meg.
Ingen flere hemmeligheter.
Ikke hat meg, Linda.
Nei!
Ikke gjør det, er du snill!
Isabelle!
Nei.
Nei!
Hva har du gjort?
Er hun her?
Nei!
Hvor er hun?
Nei!
Beklager at du så det der.
Jeg er gravid.
Hvor lenge har du visst det?
Meg.
La oss tenke på én ting om gangen. OK?
-Ja. -Ja...
Hvor i helvete er han? Er han fysiker eller trollmann?
Vi må nok anta det verste her. OK?
Ja. Det høres klokt ut.
Nei, vent. Hør på meg.
Dette er jobben min.
Jeg vil at du skal bli her. Du må gi meg ryggdekning. OK?
Jacob?
Jake?
Jeg skal få deg vekk herfra.
Var det...?
Hva det enn var, var det ikke Jake. Bare det som var igjen av ham.
Gi meg datteren min.
Mamma?
Isabelle?
Elskling.
Nei, Isabelle...
Vi må ødelegge den greia.
-Hvordan? -Jeg kan sprenge den.
OK.
Kan du hanskes med de typene?
Ja.
-Hvis noe skjer... -Nei.
Hvis noe skjer, må du komme deg vekk herfra.
OK. Herregud.
Kom tilbake til meg, OK?
Hawk!
Hvor er du?
John!
Jeg er OK!
Vi løper om fem sekunder! Klar?
Nå!
Spesialister etterforsker fortsatt hendelsen i Link's Creek.
Vi har ikke fått noen offisiell uttalelse, men en anonym kilde sammenligner
situasjonen med katastrofen i Tsjernobyl i 1986.
Antallet døde stiger.
Hei, Meg. Jeg burde ha ringt på forhånd.
-Ingen fare, Connie. -Jeg ville levere dette.
Jeg tenkte at du kanskje ville...
Det er noen av Johns gamle ting.
-Hvordan har du det? -Trøtt, men ellers OK.
Har du hørt nyhetene?
-Hvilke nyheter? -Huset ved Link's Creek.
Det kryr av spesialister. Og alt er veldig hemmelig.
Vi må kanskje evakuere. Jeg ville si ifra på forhånd.
-Har du et sted å dra? -Ja.
-Og dine... -Jeg ga dem bort. Jeg trengte fred og ro.
Selvsagt. Skjønner.
-Si ifra om du trenger noe. -Takk, Connie.
Tekster: Kai Skagestein www.firstlightmedia.com