Так!
НА ОСНОВІ РЕАЛЬНИХ ПОДІЙ
«Чорні ведмеді не схильні захищати свою територію.
Вони рідко нападають на людей, що опинилися поблизу.
Якщо ж напад відбувся, то жертві, щоб вижити,
варто відбиватись, а не здаватись».
ДЖЕРЕЛО: «ВІКІПЕДІЯ»
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЛІС ЧАТТАГУЧІ ДЖОРДЖІЯ, 1985 РІК
Знаєш, яка була моя перша думка, коли я тебе побачив?
Я подумав:
«Хочу від неї мати дитину».
А якщо буде дівчинка?
Як би ти її назвав?
Може, Раґнгільд?
Як-як?
Раґні?
Дай я це обдумаю.
- Ти проти. - Раґнгільд.
А хлопчика як?
Техас.
Жартуєш?
- Техас – це ж штат, ти в курсі? - Так.
Нам іще лишилось три-чотири години до вершини.
Чудово.
Мій улюблений колір.
Може, підберемо такого кольору квіти?
Сонце, можна я ще дещо скажу?
І закінчимо балачки про весілля, чесно.
Звісно.
Щодо музикантів.
Ти ж казала, що з цим я сам упораюсь,
і я вже все вирішив, Ельзо.
Ага, просто я не хочу, щоб грав гурт твого брата.
- Чому це? - Любий...
Він просто супер.
- Працює на совість. - Ага.
- Він зараз навіть уроки вокалу бере. - Так, знаю.
Я знаю. Ну, просто з Еріка кепський музикант.
Тобто він... ну...
Реально жахливий. Хріново співає.
Слухай.
Він приємний, але...
Олафе.
Олафе, я не хотіла... О господи.
Зачекай.
І чому ти такий вразливий?
Я ж казав, ми сюди дійдемо.
Як гарно.
Дякую. Я люблю тебе.
Ельзо.
- Поглянь. - Що це?
Подивись.
Дивись.
Швидше, фотик. Дістань фотик.
О боже, завжди хотіла побачити ведмедя наживо.
Спершу кити в Ісландії, тепер це?
Оце нам щастить із природою.
Що ти бачиш?
Він несповна розуму, схоже.
Що?
- Дай гляну. - Ага.
Дай мені фотик. Несповна розуму?
Краще залишимо його. З ним щось не так. Ходімо.
- Ходімо. - Він такий милий.
Нема чого боятися, Крістоффере.
Я не боюся, Ельзо.
О, любий. Звісно ж, ні.
Ох, чорт.
- Не панікуй. - Що робити?
«Якщо чорний – відбивайся. Бурий – мертвим прикидайся».
Це чорний чи бурий?
- По-моєму, бурий. - Ми в Аппалачах.
Це чорний.
Треба відбиватися.
Та ну? Ти ж не тямиш у ведмедях.
У жодному разі не...
- Біжи. - О ні.
- Куди нам? - Я ж казав не бігти!
Стій!
Швидше!
- Біжи! Біжи, Ельзо! Біжи! - Куди тікати?
Біжи!
Біжи, він уже близько! Біжи!
Олафе! Ні!
- Олафе, допоможи! - Сюди!
- Ходи сюди! До мене! - Допоможи! Олафе!
ВЕДМІДЬ ПІД КАЙФОМ
Це наркотики.
А це ваш мозок під наркотиками.
Це не корисно, не круто і не престижно.
Наркотики вбивають.
Курити крек – це як запхнути собі в рота пістолет...
і натиснути на гачок.
СПЕЦПІДРОЗДІЛ БОРОТЬБИ З НАРКОТИКАМИ Муніципальна служба Нью-Йорка
Партія кокаїну на мільйони доларів упала сьогодні з неба
на шосе у Ноксвіллі, штат Теннесі.
Кенлі Джоунз повідомляє, що було знайдено труп чоловіка,
який загинув, через те що в нього не розкрився парашут.
НОКСВІЛЛЬ
Тіло озброєного парашутиста знайшли сьогодні вранці
85-річний Фред Маєрз і його сусід Ральф Джонсон.
Як бачите, парашут не розкрився...
Мабуть, навантаження було завелике.
У спортивній сумці парашутиста поліція знайшла
понад 30 кг кокаїну у великих пакунках.
НОКСВІЛЛЬ, ТЕННЕССІ
ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Запасний парашут розкрився, але, схоже, не надто допоміг.
На уламках літака наркотиків не знайшли?
Нічого. Ось його документ.
Я знаю, хто це.
Повне ім'я:
Ендрю К. Торнтон ІІ.
Він був просто божевільний.
Що означає «К.»?
Ви сказали «повне ім'я», але ж це не повне.
Торнтон – один із людей Сіда Вайта з Міссурі.
Це відомий наркоторговець зі зв'язками в Колумбії.
Член мережі контрабандистів.
І цього добра
там іще багато.
Вони його десь скинули.
Слухай, Рібо, у тебе наче є пес?
Був. Бордер-колі.
Беррі.
Співчуваю.
Бордер-колі, кажеш?
Крута порода.
Любив бігати за м'ячем?
Обожнював.
Що таке?
Та нічого.
Це просто чудово.
СЕНТ-ЛУЇС, МІССУРІ
Чорт забирай, Ґейбе.
Привіт, Давіде.
- Можна я спочатку замовлю? - Це ненадовго.
Чорт. Я ж їх щойно купив.
То що, як у Ґейба справи?
Про Торнтона чув?
Кепська смерть.
При ньому було лише 30 кіло.
Є якісь ідеї, де нам шукати решту?
Чаттагучі.
- Джорджія? - Є там місце «Кривава гора».
Коли літак знижується, пілоти знають, де скидати вантаж.
Щоб ми його підібрали.
Не варто, щоб колумбійці непокоїлись.
Хочу, щоб ти взяв із собою Едді.
Едді зараз у жалобі.
Щойно ж померла Джоані.
І він уже не в ділі.
Через Джоані він діло й покинув.
Та її вже немає.
Йому треба чимшвидше рухатися далі.
Сіде, я просто...
Припини.
Він навіть по свого клятого синочка не приходить.
Я вже замахався глядіти малого свого малого...
Дідусю Сіде, дивись.
Ага, круто.
Уже йду. Початок зміни о 20:00.
ЧАТТАГУЧІ, ДЖОРДЖІЯ
Завтрашній обід у холодильнику, а курка...
У мікрохвильовці. Запустиш її.
Думала, ти ввечері вільна.
Ми про це говорили вже. Що я візьму додаткові зміни.
Ти ж була не проти.
Я була не проти, доки не зрозуміла, нащо тобі ці додаткові зміни –
щоб наднормово попрацювати з педіатром Реєм.
Як негарно, Ді-Ді.
Він, до речі, на вихідних нас запрошує до Нешвілла на концерт його гурту.
Ми ж на вихідних мали піти малювати водоспад.
Знаю, але це буде весело.
Розважатимемося цілі вихідні. Це ж Нешвілл.
Він гарна людина, Дейрдре.
- Дай йому шанс. - «Дай йому шанс».
- Не треба цього. - «Не треба цього».
Чого не треба?
Ти знаєш чого.
Іншим разом малюватимемо водоспад.
Зачини двері!
ШИНОК У СЕНТ-ЛУЇСІ
Ну все, на сьогодні досить.
Що-що?
Привіт, Едді.
Зробили помилку в її імені.
ДЖОН
Тут написано «Джон».
- Тут написано «Джон». - Ага.
Її звати Джоан, сучі діти.
Слухай, це можна виправити.
Ні. Спершу чекати тиждень, щоб загоїлось.
Мені ще сім днів жити з «Джоном».
Тіло парашутиста ідентифікували як Ендрю Торнтона
з міста Періс, Кентуккі.
Стоп, це що, ми?
Гей! Послухай.
Сід за тебе переживає, ясно?
Каже, ти з Ґейбом тижнями не бачишся.
Мені сумно, брате.
Капець як сумно. Розумієш?
Можна мені теж макарони?
Вони з куркою, чи просто...
Без додатків.
- Звісно ж, ти спізнився. - Він прийшов.
Подивись.
Скільки тижнів гроші збирав?
Ледь не тисячу, але це того варте.
Можна сходити в туалет?
Ні. Мама скоро повернеться.
І нам треба до обіду встигнути до водоспаду.
Чому до обіду?
Через світло, Генрі.
Але я хочу пісяти.
Сходи надворі.
І нащо я з тобою школу прогулюю? Ти більше командуєш, ніж учителі.
Мені тоді в притулку, не знаю, з ким саме я говорив...
сказали, що я маю отримати лабрадора.
Веселуна. Найкращого друга людини.
Не знаю, може, сталась якась помилка, бо та собака, що я отримав...
- Бобе. - Не знаю, якась вона манірна.
- Бобе, капітан каже, час рушати. - Зрозумів.
Я вам пізніше передзвоню.
Слухай, Рібо.
Маєш плани на вечір?
Бобе, ти чудовий, та я просто...
Зможеш пригледіти за Розеттою?
Я їду до Джорджії у справі Торнтона. Ти казала, що ладнаєш із псами.
Я казала, що в мене був пес.
Ти не маєш повноважень у Джорджії.
Далекобійник чув, як два хлопці в барі розмовляли.
- У машині розповім. - Ні-ні.
Це точно люди Сіда.
Ну ж бо, ти з ними маєш ладнати.
Вона в мене лиш один день.
Будь ласка.
Не знаю, чи можу тут комусь довіряти.
Та їдь. У нас буде все добре.
Дякую.
Повірити не можу, що забула рюкзак.
А я можу. Я дорогу знаю.
Це ж зі школи зателефонують.
Знаєш що? Та й нехай.
І твоя мама розізлиться.
- Як і твій тато. - Йому байдуже, що я прогулюю.
Ти ж ніби не любиш уваги, а вічно її привертаєш.
Я прогулюю не задля уваги. Хочу намалювати водоспад.
Просто хочеш, щоб вона про тебе хвилювалась.
Господи боже!
Корал, це Сері. А Ді-Ді у вас?
Зі школи дзвонили.
Ні.
Гаразд, даси трубку Елліоту?
ОБІД
Ну, його донька прогуляла школу,
тож дай йому, будь ласка, трубку.
Як я не подзвоню, то він у туалеті.
У нього що, проблеми якісь?
Та не зважай.
ТАЄМНИЙ ВОДОСПАД
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЛІС ЧАТТАГУЧІ ТУРИСТИЧНИЙ ЦЕНТР
ПОЖЕРТВИ
П'ятдесят центів.
Ця обгортка ж не опиниться зараз на землі?
Ні, пані.
Ти з тих дітлахів, які шкоду роблять?
- Що? - Вивертай кишені.
У жилеті. Хутко.
Це парфуми?
То не твоя справа.
Пахне дуже гарно.
Ага, це з Європи.
Тут зараз дехто має прийти.
- Що, забагато? - Аж ніяк.
Пахнуть дорого.
Вони і є дорогі.
Льодяника хочеш?
Авжеж.
- Я люблю зелені... - Це червоний.
- Так, пані. - Ага.
Ох, чорт. Він уже тут.
СМОКІ
Я туди потрапив?
Так. Я ж казав, він великий.
Великий.
- Що це за запах? - Це з Європи.
Тут хтось курив?
То він.
- Уявляєте? - Що?
Знаєш, цигарки вбивають людей.
- Так, але... - І тварин.
Лісові пожежі – головна причина загибелі диких звірів.
Так, тобі б варто повчитись,
а не наражати на небезпеку всю екосистему.
Просто йди звідси.
Іди геть!
Неймовірно.
- Ваш бобер уже пилом припав, пані. - Так, я над цим працюю.
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЛІС
Чуєш, Генрі!
Тут на табличці олені ніби паруються.
Стривай.
ПОВАЖАЙ ПРИРОДУ
Д + Г
Серйозно, що за фігню ти там робиш?
Позначаю нашу територію.
Фу! Не сри тут!
Я не сру.
А твоя мама знову подвійну порцію обіду поклала?
Тато мені нічого не приготував.
Слухай, Генрі.
Ходи поглянь.
Думаю, це наркотики.
Це наркотики.
Пам'ятаєш того чувака на зборах?
Він нам показував фотки, то на них таке саме було.
Ага. Безногий із В'єтнаму.
Ні.
Це точно кокаїн.
Ага. Звісно.
Просто не звик його в такому вигляді бачити.
Він на вулицях зазвичай більш схожий на порошок.
Коли це ти на вулицях бачив кокаїн?
Коли його вживав.
Та ну? І з ким це?
З Фолком.
Після церкви.
Та не вживає він після церкви.
- Ти з ним дружиш? - Ні, він збоченець.
То звідки тобі знати?
- Брехун. - Злишся, бо тебе не запрошують.
Мені на це байдуже.
Схоже, що не байдуже.
То бери, вживай.
Що?
Ти ж раніше вживав. Можеш іще раз.
Ну, ми ж зараз займаємося спортом. Стріляємо й усе таке.
Я ж не можу вживати кокаїн, як стріляю.
Це недобре.
Гаразд.
Дай мені ножа.
Добре, то... Як його вживають?
Їдять.
Скільки?
Десь чайну ложку.
Сучий ти сину!
Якого хріна!
Салага.
То сам спробуй.
Сука! Чорт!
Якого хріна?
Цей не такий добрий, як я звик!
Як гадаєш, скільки воно коштує?
Можемо торгувати наркотиками.
Ага, продаватимемо на вулиці, як ви з Фолком.
Тут іще є!
Хтось у ньому порився.
Може, олень.
Уявляєш собі?
Олень під кокаїном?
Це він отакий...
Ага, врізається в дерева, ніби... Бум!
- Угу, і застрягає. - Хрясь!
Ага, і потім такий нещасний.
Слухай, Ді-Ді. Як гадаєш, мій тато вживав колись кокаїн?
Твій тато однозначно вживав кокаїн.
У мене слиз у горлі...
Припини.
Він що, під кокаїном?
Не ворушись.
Послухай мене.
Ти мав забрати Едді, а не базікати.
- Тепер у нас проблеми. Ясно? - Так.
Я про все подбаю.
Ґейбе, припини. Ґейбе!
- Дідусю Сіде. - До сказу мене доводить. Засранець...
Чорт.
Джоан цю пісню любила.
Казала, він співає так, ніби прожив 1000 років.
Едді, послухай.
Коли Джоані померла...
Пробач, що я тоді не, ну, знаєш...
Та нічого.
- Ні, я міг більше зробити. - Усе гаразд.
- Мав із тобою бути... - Я цього не хотів.
Більше з наркоділками не знаюся. Це проти моїх правил.
- Я не просто наркоділок. - Неправда.
Ну ж бо, Едді.
- Ми ж друзі, так? - Ні.
Гаразд.
Думаю, він радий, що її нема.
Він цьому не радий.
Я ж ніби через неї покинув сімейний бізнес, так би мовити.
- Іноді думаю, що це він їй заподіяв. - Що?
Ні, Джоані померла від раку.
Знаю. Може, він викликав у неї рак.
Рак неможливо викликати.
Можливо. Стресом.
Припини його захищати.
- Знаєш, краще я це вимкну. - Ні!
Гаразд.
ВІТАЄМО В НЕДІЛЬНІЙ ШКОЛІ
Гаразд, отже, почнемо... Звернули увагу на мої нігті?
- Дуже красиві. - Дякую. Почнемо...
Перепрошую. Лісничий тут є?
Та я ж при параді.
Ви не бачили, тут не проходила дівчинка, їй 13 років?
- Моя донька... - Загубили її в парку?
Вона сама сюди прийшла, до водоспаду.
Туристи до 16 років мають бути з дорослими.
Ну, я не знала, що вона сюди зібралась.
Знаєте, у нас тут багато втікачів, паршивих овець,
дітлахів, у яких удома справи не надто добре.
Вона не втікачка. Просто йшла малювати...
Може мені хтось просто сказати, де Кривава гора?
Це і є Кривава гора.
- Вибачте, я Пітер. - Це Пітер, екологічний інспектор.
Ми туди якраз самі збираємося.
Можна мені приєднатися?
Пітере, екологічна інспекція – це дуже відповідально.
Не хотілося б, щоб ця панянка в біді вам стала на заваді.
Ніщо мені не завадить переконатися, що вся біологічна система
безпечна для всіх наших друзів.
«Друзів»?
- Звірів. - Не люблю це слово.
Не любить їх називати «звірами».
Я клопоту не завдам.
Піду по капелюха.
Гаразд.
СТАНЦІЮ ЗАЧИНЕНО
У вас взуття зручне?
О, так. Думаю, все буде гаразд.
- Я в черевиках. - Ага.
Та ну, Едді. Досить із мене цієї гри.
Ти ж сам захотів у неї зіграти.
- Слухай... - У тебе ще три запитання.
- Послухай. - Що?
- Я замахався грати в цю дурню. - Ні. Ти не хочеш програти.
Я сходжу посцяти, гаразд?
Я не знала, що лісничі носять зброю.
Лісничі – вартові порядку.
Тому ми можемо стріляти в людей.
У лісі небезпечно.
Та банда шмаркачів небезпечна.
«Банда шмаркачів»?
Підлітки. Правопорушники.
Нападають на туристів.
Завдали комусь шкоди?
Ріжуть людей ножем.
Називають себе «Дучемпами».
Пильнуйте.
Хто знає, де в цих засранців засідка.
Хто знає.
Якого хріна?
Він боїться, хлопці.
Вивертай кишені.
- Ні. - Вивертай кишені, будь ласочка.
Якщо так чемно просиш...
Гадаєш, ми жартуємо?
Так.
Хапайте його.
Діставай той грьобаний ніж.
- Бий його. - Грьобаний ніж.
Ну ж бо.
- Ну ж бо, Роббі. - Банзай!
- Так. - Дай мені того грьобаного скейта!
Капець тобі!
Здавайся!
Гівнюк.
Тримай!
Грьобаний скейт!
Лежати!
О боже...
Та що з вами, сука, не так?
Чорт!
- Люблю цю стежку. - Гарно тут нагорі.
Стривайте, куди це ви хотіли йти?
Що? До водоспаду.
- Таємного. - Я думала...
- Можна цим шляхом чи в обхід. - Краще в обхід.
- Так видно вершину... - Це коротший...
Гаразд. Ідемо сюди.
От чорт.
Казала ж, не треба її брати.
Тільки вас відволікає.
- Вона все чує. - Я хотіла подивитися на захід сонця.
Чого так довго?
Що ти накоїв?
Скажи, що ти їх так і знайшов.
Вони самі напали.
Вони мертві?
Можливо, один із них. Той, що мене вдарив ножем.
Господи боже... Це ж діти.
Це, сука, моя улюблена футболка.
Усе з ними гаразд.
Слава богу.
Та не може бути.
Давіде...
Що сталось?
Агов.
Прокидайся.
Де ти це знайшов?
Звідки в тебе стільки енергії, друже?
Ти мене, сука, вбити хотів.
Оце в тебе чорний рот, друже.
Я йому постійно це кажу.
Де ти це знайшов?
На горі.
А решта де?
- Не знаю. - Слухай.
Я щойно за 15 секунд вас усіх трьох поклав.
Як гадаєш, що тобі одному світить, як ти вже лежиш?
Добре. Гаразд.
Ми його заховали під альтанкою.
Увечері мали забрати.
Під альтанкою?
Це будівля у формі павільйону.
Я знаю, що таке альтанка.
А я не знав.
Мої друзі що, мертві?
- Покажи нам, де це. - О боже.
Знаєте, я трохи втомився. Мені треба перепочити.
Гаразд. У землі не хочеш перепочити? Едді, неси пістолет із машини.
Я б хотів без пістолетів.
Ага. Я теж.
А я б хотів, щоб на мене з ножем не кидалися.
- Іди по грьобаний пістолет, Едді. - Гаразд.
Добре, гаразд. Гаразд. Іду.
Спокійно.
Тут надворі вже холодно.
Ходімо.
То звідки ви, хлопці?
Замовкни. Йди собі.
Довга буде прогулянка, якщо не розмовляти.
Краще б, щоб була недовга.
Серйозний у тебе друг, еге ж?
Він не в настрої після того, як отримав ножем.
Це не я був.
Та я його розумію.
- Отримати ножем – це хріново. - Замовкни, сука.
Так, Рібо, це Боб.
Хотів дізнатися, як там Розетта.
Зрозумів, що не попрощався як слід.
Не знаю, чи собаки про таке задумуються, але...
Так чи інакше, я...
Іще раз дякую за допомогу.
Бувай.
Погляньте на це.
- О ні. - Погляньте на цей безлад.
Жодної поваги до природи.
Потім у чиємусь лайні буде
- цей пластик. - Я підніму.
- Дякую, пані. - Ді-Ді!
- Щось заклинило. - У машині є олива.
Ді-Ді! Генрі!
Як буде відкрито, туди можуть залізти.
О, точно. Хто може залізти?
- Білки? - Білки можуть залізти.
- Бурундуки можуть. - Ага, бурундуки.
Ді-Ді!
- Єнот, цей малий грабіжник. - Точно.
У своїй масочці.
- Ніби в костюмчику. - Вони милі.
- Скунси. - Скунси.
- Опосуми. - Опосуми. Однозначно.
Гей, опосуме.
- Пані Маккінндрі! - Гаразд.
Генрі?
Я тут! Агов!
- Генрі? - Я нагорі!
Привіт.
Генрі, що ти там робиш?
Ні. Ні, це дуже небезпечно.
- Ні. - Надто високо. Спускайся.
Спускайся звідти!
Тільки не зліться, але ми прогуляли школу.
- Та невже, Генрі. - Так високо.
Але там був ведмідь.
Такий жахливий ведмідь!
- Ведмідь? - Ага!
Геть довбанутий!
Гей! Так казати не можна.
Вибачте за лайку, але він напав на нас із Ді-Ді!
Напав на вас?
- Генрі, де Ді-Ді? - Та ні.
Ведмеді дуже миролюбні. Ви його, певно, якось потурбували.
- Годували його? - Що ви робили?
Нічого!
Ховайтеся всі! Я вам кажу! Це не просто ведмідь!
Послухайте мене!
Генрі, де Ді-Ді?
Її цей монстр ухопив.
Я більше не повторюватиму, мала. Спускайся негайно.
Ді-Ді!
Пітере!
- Пітере! - Ні!
О ні!
Він мене відпустив. Він утік!
- Генрі. Стрибай! - Тут надто високо.
- Він пішов? Ви його бачите? - О боже.
Так!
Чому ви в мене стріляєте?
Ану, ляжте!
Це ви винні!
Він за вами. Я бачила!
Лежіть!
Що?
Допоможіть мені!
Допоможіть!
Пані ліснича!
Пані ліснича! Він вас дістав?
От гівнюк! Я йому покажу!
Я цьому гівнюку покажу.
Піду по допомогу.
Куди ви?
Боже милостивий!
Гей! Що...
Де він?
Агов!
Що мені робити?
От сука!
Поверніться! Допоможіть нам!
Ох, чорт!
З ним щось не так!
Ага, я ж вам казав.
Чому він так поводиться?
Ви його кокаїном годували?
Ні! Але ви в безпеці.
Ведмеді не лазять на дерева.
Іще й як лазять!
Тоді що ви там робите?
Усе гаразд.
Гаразд.
Ні.
Генрі, лізь угору!
Генрі, швидше!
Лізь! Тобі треба залізти вище!
- Лізь! - Швидше, Генрі! Швидше!
- Генрі, ворушись! - Лізь вище!
О боже.
Лізь угору!
Генрі, швидше!
О боже!
Лізь, Генрі!
Генрі! Ні!
О боже. Генрі!
Ох, чорт.
Ні! О ні, господи.
Ні!
Відчепися від мене!
Генрі, стрибай! Зістрибуй!
Ворушися, Генрі!
Усе гаразд. Ти молодець.
Іще трохи. Ну ж бо, дитинко!
Ну ж бо! Ходімо! Ну ж бо.
Сюди! Ховайся! Ходи сюди.
Як же це було стрьомно.
Той чувачок тямив у ведмедях,
але не знав, що це кокаїновий ведмідь.
Стривай. Що ти сказав?
Там у лісі кокаїн, пані Маккінндрі.
Ведмідь його з'їв, здурів і напав на нас із Ді-Ді
й на того чувака.
Ви чули, як він верещав?
Він мертвий, що капець.
Краще б я цього не запам'ятав.
Але це, схоже, такий спогад, що назавжди лишається з тобою.
Генрі,
коли ведмідь схопив Ді-Ді, вона була...
Жива? Так.
Він отуди за нею побіг.
Треба йти. Ходімо.
Він і вас дістав?
- Чортів звір. - Ага, і не кажіть.
- Виклич швидку. - Уже викликав.
- Не давай йому відключитись. - Так, намагаюся.
Ах ви ж лайна шматки!
- Це ви – Дучемпи! - Гей, це не наше.
Ми це знайшли.
«Це не наше».
Я ліснича. Я не дурна.
Я знаю.
Кажуть, я нездатна дбати про цей парк, не годжуся для великої ліги.
Я б уже в Єллоустоуні працювала, якби не ви, гівнюки.
Народ!
Там хтось на вулиці.
Це він! Іди до дверей.
Отак. Відчиниш на рахунок «три».
Ви в нього стрілятимете?
Авжеж, стрілятиму! Він у мене шмат дупи видрав!
Та що з цим чуваком таке, сука?
Відчиниш, коли я скажу.
Відчиняй!
Це грьобаний ведмідь.
Якого хріна?
- Я не хотіла. Мені шкода. - Вам шкода?
- Пробач. Де ведмідь? - Ви його вбили.
- Де ведмідь? - Не знаю!
Зачини двері! Зачини ті чортові двері.
Господи боже.
Зачини двері.
О боже. Пробач, друже.
Замовкни. Перевір отам.
Він нагорі. Нагорі.
Усе під контролем.
Нехай малий допоможе.
Слухай, досить із мене цієї гри.
- Якої гри? - Двадцять запитань.
Давід так хріново грає. Просто нереально.
Що він уже питав?
Він просто вгадує.
Типу: «Це павук? Це стріла?».
Ти що, новачок?
Починай із загального, потім звужуй. Усі це знають.
То ми далеко від альтанки?
Це одне з твоїх запитань?
- Це більше за хлібницю? - Ні-ні. Давід має питати.
Спитай, чи більше це за хлібницю.
Це більше за хлібницю?
Так.
Це Авраам Лінкольн?
Що? Ні!
Спочатку ширше бери. Потім звужуй.
Лишилось одне запитання.
ГРУДЕНЬ, МІССУРІ, 67B LJR
СТАНЦІЮ ЗАЧИНЕНО
НАЦІОНАЛЬНИЙ ЛІС ЧАТТАГУЧІ ТУРИСТИЧНИЙ ЦЕНТР – КРИВАВА ГОРА
Ді-Ді!
Нам точно в цей бік?
Точно-точно.
Ді-Ді! Усе гаразд. Це мама!
Слава тобі господи.
Що за фігня?
Це фарба. Просто червона фарба.
Дуже схоже на кров. Ви точно впевнені?
Я медсестра, Генрі.
І то правда.
Ходімо.
Моя ж ти розумничко.
Генрі, ходімо. Вона для нас лишила слід!
Пані Маккінндрі...
- Ви колись уживали кокаїн? - Що?
Чому ти питаєш?
Цікаво, чи дає він довгострокові побічні ефекти.
Ведмедю, звісно ж.
Якщо він трошечки вжив.
Ну, у ведмедя може виникнути звикання.
А якщо він більше не хоче вживати?
Ну, тоді все має бути добре.
Але мама-ведмедиця й тато-ведмідь злитимуться,
бо наркотики, особливо кокаїн, дуже-дуже шкідливі.
А якщо вони не дізнаються?
Ох, Генрі.
Ми завжди дізнаємось.
Ді-Ді!
ШВИДКА ДОПОМОГА
Медики!
Просто відчиняй.
- Еге ж, відчиняй. - Сильніше штовхай.
- Я з усіх сил... Сама роби. - Пусти.
Спробуй. Ага. Покажи мені, як треба.
Ну ж бо, Бет. Ти ж сильна.
Ще б пак. Дай-но гляну.
Що це тут таке?
Щось бачиш?
- Можеш допомогти? - Ага.
А як же фемінізм? Скінчився?
- Ну ж бо. - Чекай. О, є. Чекай.
Ох, чорт.
- Відчиняй. - Та намагаюся.
Ну ж бо, штовхай.
Намагаюся.
Викликали ж на струс мозку.
Так і було.
Господи!
Цього хлопця застрелили.
Ага. Очевидно.
Матір божа.
Це ліснича.
Томе, ходи сюди.
У неї пістолет.
Томе! Агов!
Ні-ні. Покладіть це.
Усе гаразд.
Ви того хлопця застрелили?
Ведмідь.
Ве...
«Ве»...
ВХІД ЗАБОРОНЕНО
- Бет? - Усе гаразд. Спокійно.
Бет, ходімо звідси.
Усе гаразд.
Ведмідь.
Ходімо.
Томе, вставай!
Не озирайтесь.
Залізайте.
Ох, чорт.
- Перепрошую. - О господи!
Ну ж бо.
Ранковий дощ ні для кого не став сюрпризом?
Залиште його!
Далі в нашому прогнозі...
Рушай! Їдь!
...ваші улюблені хіти на частоті 103,7 Pop FM.
- Томе, залізай! - Чекай! Агов!
- Чекай! - О господи!
Ох, чорт! Чорт!
Господи, Бет! Я ж іще не заліз!
Що таке з тим ведмедем?
На біса вам пістолет?
- Гей, відсуньтеся! - Приберіть його!
Боже мій. Стріляйте!
- Стріляйте! - Ось цей ведмідь. Тримай!
- Ох, чорт! - Убийте його!
- Не дерево! Чортового ведмедиська! - Замовкни!
Що він від нас хоче?
Томе, спробуй закрити ті двері!
Закрий чортові двері, дурню!
Не волайте на мене!
Ох, чорт.
Бет, тисни на газ!
Ох, чорт!
Не знаю, як із ним говорити, розумієш?
Що сказати дітлаху, який щойно втратив мамусю?
Завдяки моїй мамі я виріс чоловіком.
Чоловік ти нівроку.
Нападаєш на беззахисних.
Може, не треба?
Вибач. Продовжуй.
Так от, як помер мій татко, мама мені купила ручну ящірку.
Вона була така кльова.
Уся в такій зеленій лусці.
Вона її називала динозавриком. Я був від цього в захваті.
Я геть кепсько з людьми ладнав.
Але щодня тренувався зав'язувати розмови з тією ящіркою.
Отак і познайомився з Рокі й Джо.
Це моя команда.
Ми плануємо разом переїхати до Нью-Йорка.
Це мої друзяки.
То що, Ґейбу ящірку купити?
Знаєш що?
Ящірки добре вміють слухати, друже.
Але люди...
Люди добре вміють чути.
Як же гарно сказано.
Дякую.
- Можна... - Гаразд.
Ви обіймаєтесь.
Усе гаразд.
Де та чортова альтанка?
Можна я дещо скажу, тільки не злися на мене?
Я вже на тебе злий.
Вона зникла.
Якого хріна...
- Припини. - Ні! Прошу!
- Він нам голову морочить, Едді. - Прошу! Ні!
Чесно. Не знаю, де вона поділася. Просто зникла.
У сумок ніжки не відростають.
Ти єдиний, хто знає, де вона була,
тому дам тобі ще один шанс.
- Де сумка? - Опусти пістолет
і відійди від підлітка.
Кинь зброю й відійди на п'ять-десять кроків.
Гаразд, слухай. Заспокойся. Добре?
Я, сука, не жартую!
Та зроби це.
Що?
Чорт!
- Краще цього не роби. - Замовкни!
Я спускаюся.
Чорт.
Шукаю безпечне місце, щоб зістрибнути.
Як ти туди заліз?
Стрибнув з отого дерева, але трохи забився.
Можу тебе спіймати,
- якщо хочеш. - Ні-ні! Стій, де стоїш!
- Ну ж бо. - Хапай його!
Сука!
Ти сам напросився, синку.
Та невже? Я сам собі пальці відстрелив?
Я тобі казав не ворушитись!
Як він ці два пальці зніс?
Вони ж навіть не поруч.
Іди нахрін!
Вийди звідти!
Чорт. Виходь!
Хрін тобі!
Чорт забирай!
Ви двоє! Долілиць.
Негайно! І замріть.
Едді!
Можеш їх підібрати?
Я візьму його пальці?
Гаразд. Іди підбери.
Поволі.
Тихо.
О боже.
- Гаразд. - Тепер лягай долілиць.
Хай будуть у мене.
Так, а ти де?
Чорт.
О ні. Річка.
Генрі, дивись.
Це светр Ді-Ді.
- Ходімо. - Будемо переходити?
Ми на правильному шляху. Я це відчуваю.
Мамо?
Чорт.
Сука.
Моя грьобана футболка.
Скільки ви нас так іще триматимете?
Поки той, що в альтанці, не викине зброю під дерево.
То значить, ми тут назавжди.
Хіба тобі Сід недостатньо життя попсував?
Ми не мусимо через це помирати.
- Едді, все під контролем. - Та невже?
У мене в кишені твої пальці.
Вас усіх заарештують.
Вироки за наркотики після Ніксона шалені.
Тож готуйтеся десять-п'ятнадцять років
срати перед однокамерниками й митися під наглядом.
Детективе, ваша честь, пане, я не з ними.
Я й коксу не вживав.
Ну, може, одного разу колись.
На вечірці. Мені не можна в тюрму.
- Не сядеш ти. - Не можу срати при людях.
Ніколи не міг срати при людях.
Люблю срати в спокої.
Не ворушіться.
Там ведмідь.
Ага. Ні-ні.
Не поведусь я на твої...
Ох, чорт.
Гей, замріть усі. Не ворушіться.
Ніби мерці.
Ну ж бо.
Ох, чорт!
Ох, капець тобі.
Едді, тобі є чим дихати?
Якого хріна?
Схоже, це значить «так».
Хтось може щось зробити?
Може, хлопчина зможе.
А ти можеш, типу,
його посунути?
О, точно. І як я про це не подумав?
Ді-Ді!
Генрі, не відходь. Фарби давно не було.
О боже.
Дивіться.
Агов!
З ним усе гаразд?
Допоможіть мені. Будь ласка.
У нього є що їсти?
Її звали Ельза.
Вона була така вродлива.
Ви поранені? На вас напали?
Ведмідь-диявол.
Я шукаю свою доньку.
На неї напав ведмідь. Ви її бачили?
- Бачили? Вона була жива? - Так.
Покажете, куди вона пішла?
Покажіть, прошу вас. Я її шукаю. Я не...
Генрі!
Я вам покажу. Покажу.
Ходімо.
Він не рухається.
Думаю, він помер.
Прямо на мені помер?
Перевір його пульс.
Ти відчуваєш, як він, типу, дихає?
Не впевнений.
- Слухай, хлопче. - «Детективе»!
Може, оголосимо перемир'я, я гляну, чи він живий?
Так.
Чорт.
Ти в порядку?
А ти як думаєш?
Іще дихає.
Ходімо звідси.
Усе з ним буде гаразд.
Якого хріна, хлопче?
Колись він прокинеться.
Ага, саме цього я й боюся.
«Вона».
Що?
Це дівчинка.
Та ну. Звідки ти знаєш?
Бо вона мені піхвою вухо накрила.
Ох, чорт. Заворушилася.
Вона прокинулась.
Ох, чорт. Не наближайся.
Гаразд.
Заспокойся.
Отак, друже.
Не наближайся.
Якого хріна?
Гаразд. Добре.
Ні-ні. Не їж цього. Не їж.
А щоб мене чорти взяли.
Будемо в неї стріляти?
Ні. Подивимося, як це на неї подіє.
Якого хріна?
Ні!
- Едді! - Давіде, допоможи!
Що це таке?
Ні-ні.
- Що вона робить? - Гаразд, я...
Мені це не подобається. Припини.
- Зм'якни! Сповзи донизу! - Я вже зм'як.
Стріляй у неї!
- Стріляй! - Не стріляй!
Ні. Не стріляй. Не треба.
Едді, відбивайся. Вона грається.
Я б радив завмерти.
Друже, просто здавайся! Здавайся!
Едді, не помирай отак. Едді, прошу.
Давіде!
Ми через стільки пройшли! Ну ж бо, допоможіть йому!
Пригнися! Ти мене не слухаєш!
Едді.
О боже. Він помре.
- Ні! - Агов!
Отак, дівчинко.
Отак от.
Отак.
Це якесь кокаїнове Різдво.
- Біжіть! - Мене можете вдруге не просити.
Ходімо! Давіде!
Ця сумка варта 14 мільйонів.
У нас перемир'я, а там, звідки я родом, це святе.
Хіба не бачиш, я тобі допомогти хочу. Біжи!
Мені ця сумка потрібна.
Та облиш її. Ходімо додому.
Ми цю сумку Сіду віддамо, Едді.
Підстрелив...
Ні. Я не стріляв.
- Біжи! - Швидше!
Ох, чорт!
Матір божа!
- Тату! - Ох, чорт!
Що ти тут робиш? Де Ґейб? Ти ж його із собою не взяв?
Розслабся. Він спокійно вдома телевізор дивиться.
Що? Скільки часу він уже сам?
Ти його на мене лишив! Я тобі що, дитсадок «Татусик»?
Га?
Що тут, нахрін, сталося?
Багато чого.
- Ви кокс знайшли? - Трохи.
Його ведмідь поїв.
- Що? - Ведмідь!
Нажерся, сука, кокаїну.
Грьобаний...
Ведмідь нажерся кокаїну, тату! Ну його нахрін!
Серйозно, нахрін усю цю подорож.
Едді, заспокойся.
Поглянь на мене. Поглянь.
Я на гачку.
На моїй вахті купу кокаїну продовбали.
Моїм партнерам байдуже, як саме. Головне, що це сталось.
Поглянь на мене.
Вони прийдуть по мене, по мою родину,
якщо я їм усе до копійки не віддам.
Чуєш, що я кажу?
По тебе й по Ґейба.
Розумієш?
У нас не лишається вибору.
Є одна сумка. Там коп і ведмідь біля будівлі у формі павільйону.
Ходімо.
Ходімо, синку.
Хто там?
- Тихо. - Не наближайтесь.
Де сумка?
Я її віддав ведмедю.
Віддав ведмедю?
Ага. Ведмедю.
Він обожнює кокс.
Куди він побіг?
Я, сука, не жартую.
Сід Вайт.
Я ж за тобою роками ганяюсь.
Не ти один.
Сто п'ять, північ...
Рібо.
Завжди знав, що ти не підведеш.
От ви й попалися.
Будь обережна з наручниками. Ці хлопці виверткі.
ПОЛІЦІЯ
Що...
Що ти робиш?
Пробач, Бобе.
Ти його підстрелив?
Казала ж, не треба.
Я на тебе не працюю.
Відділок тобі довіряв.
Штат Теннессі тобі довіряв.
Сполучені Штати Америки тобі довіряли.
- Знаю. - Я тобі Розетту довірив.
Знаю.
- Розетта – це хто? - Цуцик у машині.
Ти лишила пса в машині?
Ти лишив мого сина в Сент-Луїсі.
Як вона?
Розумничка?
Ага. Справжня розумничка.
Годі!
Скажи, куди побіг ведмідь,
а то вб'ю собаку, як спущуся з гори.
Ні-ні, не роби цього, будь ласка.
Я б за те, щоб собак сьогодні не вбивати.
Може, хтось проти.
Що скажете, хлопці?
Що тут смішного?
Суперхижак під кайфом від кокаїну, а ви йому назустріч біжите.
Просто на північ.
Авжеж.
Просто... Просто на північ.
Ходімо.
Ведмідь-диявол там.
Вам туди не можна.
У вас є діти?
Мали би бути.
Я мушу знайти свою дитину.
Його б звали Техасом.
- У вас є ліхтарик? - Є.
Ось.
Дякую.
Бувайте, пані.
І ти, малий. Бувайте.
Гаразд.
Стривайте. А як же я?
Дивися, куди ступаєш.
Я тебе тримаю. Не відходь.
Що це?
Не ворушись.
Замри, Генрі.
Вони схожі на полярних ведмедів.
- Генрі? - Ді-Ді?
- Мамо!
Не рухайся. Я тебе витягну.
Ні-ні. Вони?
Вони мирні.
- Ді-Ді! - Мамо, я...
- Усе гаразд. - Ти поранилась?
- Тільки на нозі рана. - На нозі?
- Виглядає глибокою. - Ось.
- Не чіпай. - Генрі!
Зігріємо тебе.
О, ви знайшли мій светр.
- Ти молодчинка. Лишила нам підказки. - Ага.
Ми тебе знайшли.
Надягай.
- Чекай, мамо. Пробач мені. - Я тебе дуже люблю.
О боже. Мамо, пробач мені.
- Пробач. Я... - Усе гаразд. Генрі все розповів.
- Усе? - Що ви вживали наркотики?
- Ти їй розповів? - Ні.
Я підозрювала, а ти підтвердила.
Я рада, що тебе знайшла і що ти в порядку.
Що це було?
Це кокаїновий ведмідь.
Можеш іти?
- Потроху. - Ідемо, Генрі.
Ходімо туди. Іди вперед.
Усе гаразд. Ходімо.
Дивіться. Вихід.
Це водоспад.
Ого.
Генрі, відійди від краю!
Це отут.
Сіде, може, спишемо вже втрати? Просто розберемося з наслідками.
Бачив, що лишилось від того туриста?
Що це?
- Ох, чорт! - О, дивись!
О боже! Чорт!
Ну ж бо.
Едді. Візьми.
Чорт.
Дякую.
Чортів ведмідь.
Поклади решту в сумку.
Ти отримав, що хотів? Ходімо.
Тут довкола його ще багато.
Треба далі шукати. Ясно?
Ми ще не все зібрали.
Я йду, Сіде.
Іди.
Віддай мені сумку.
І коли це ви такими слабаками поставали?
Поводитеся геть по-бабськи.
Мамо! Як ми звідси виберемося?
Шляху нема! Що робити?
Не наближайся до ведмедів!
Сюди.
Ходімо. Тут є прохід.
Генрі, ходи сюди. Ді-Ді, сюди. Хтось іде.
У нього рушниця.
Ні! Та ну що ж таке?
А це що за хрінь?
Гей. Тихше. Спокійно.
- Тату. - Ви хто?
Я мама.
Сіде, тут дітлахи. Ходімо собі.
Ні! Я без кокаїну не піду!
Тому краще зніміть її хтось, а то хтось інший помре.
Зрозуміло?
- Іди. - Поможи йому!
Ага.
Ну ж бо.
Вона застрягла!
Чорт!
- Ну ж бо. - Хто ці чуваки?
Ми йдемо додому.
Ми нічого не скажемо, але ми додому.
Ніхто нікуди не йде!
- Тату. - Замовкни, Едді!
- Тату! - Замовкни!
Забирайтеся. Назад!
Геть звідси, засранці малі.
Чорт!
Назад! Геть...
Засранці! Не підходьте.
- Геть. - Він його вдарив!
Та віддай їм ту сумку!
Застрельте їх нахрін!
Ану, сюди. Не можу прицілитись. Вони надто близько!
Та дай їм того коксу! Це ж малюки!
Що ти таке, сука, верзеш?
Стріляй у цих малих засранців, Едді!
Зніми їх із мене!
- Та пішов він. - Допоможіть! Едді! Ай!
Ні.
Боягуз. Давіде!
Ось, лови!
Я дітей додому відведу, сучий ти сину!
- Мамо! - О так, пані Маккінндрі!
Озирнися, тату.
Дітлахів у це втягнули.
Валіть звідси, засранці малі!
Люди загинули.
Ти мені не син.
Гей, ви!
Це ви зробили. Це все через вас!
І добре, що він не такий, як ви! Бо ви гівняна людина
й поганий тато!
- А ти, сука, хто такий? - Я Генрі,
і я охрініти як утомився!
Ага, я теж.
Вона захищає малюків.
Треба стрибати!
- Стривайте, що? - Що?
Усе буде гаразд! Ми будемо в порядку!
Він не вміє плавати!
Ось вам коксу, гівнюки малі. Геть!
Усе буде добре, дітки.
Готові?
Три, два, один! Стрибаємо!
Ох, чорт. Треба стрибати!
Ходімо!
Ну ж бо. Усе гаразд.
- Едді, допоможи. - Ми врятувались.
Геть... Геть звідси, засранцю!
Ох, чорт. Він тебе підстрелив. Допоможіть!
Іще шість днів із Джоном.
- Гаразд. - Іще шість днів...
Хочу, щоб ти знав, я казав раніше...
Ти більше, ніж наркоділок. Ясно? Ти мій друг. Найкращий друг.
Ясно?
Слухай, у мене ще лишилось останнє запитання.
Що?
Двадцять запитань. У мене лишилось останнє.
Що? Гаразд. Авжеж.
Це Джоані? Це Джоані, правда ж?
- Ага. - Ага.
Як ти здогадався?
Це ж так очевидно.
Просто не хотів угадувати, щоб ти потім мені весь день не рюмсав.
Вона медсестра!
- Його зачепило кулею. - У нього шок.
Натисни на рану.
Я викликала підмогу.
Це Розетта. Не любить грати в м'яча.
Їдь уже звідси.
Бережися.
Привіт. Здоров.
Розетта.
Чия це собака?
Певно, моя.
Моя та Ґейбова.
Вона під коксом?
Ні.
Розумничка.
То що, забираємо Ґейба й рушаємо?
Ага.
Я знав, що з тобою все буде гаразд. Ти сильна.
Думаю, цим ти в маму вдалася.
Я теж так думаю.
Дякую, що прийшла по мене.
Я ж твоя мама. Я тебе люблю.
І тебе, Генрі.
Слухай, пробач, що Рея тобі нав'язувала.
Ні. Ти заслужила бути щасливою.
Генрі, йди-но сюди.
Подалі звідти. Ходімо.
Я й хочу подивитись, і не хочу дивитись.
Не дивись. Обійдемо собі швиденько.
А ось і поліціянти.
Слухай, мамо. Я хочу в Нешвілл із вами з Реєм.
З'їздимо, як ми з Генрі вийдемо з наркодиспансеру.
Наркодиспансеру?
Ми ж тепер кокаїністи. Ти в курсі?
Ми як спробували, так і підсіли, пані Маккінндрі.
Та хто вас тепер із дому випустить.
СУМКИ З КОКАЇНОМ, СКИНУТІ ЕНДРЮ НОРТОНОМ, НЕ ЗНАЙШЛИСЯ.
НАСКІЛЬКИ ВІДОМО, ВОНИ Й ДОСІ ЛЕЖАТЬ У ТОМУ ЛІСІ...
- Родні, ти знімаєш? - Господи, Керол.
То збільш масштаб. Червона лампочка світиться?
Ні, все гаразд.
Вони такі милі.
Гарно вийде.
Чекай. Чого вони так дивляться?
Ох, чорт.
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ РЕЯ ЛІОТТИ
НЬЮ-ЙОРК
Привіт.
- Зачекай. - Гаразд.
Татку!
Це мені?
Привіт.
Ну що, як тобі?
Що це вона їсть?
О боже. Та вони б їх усе одно назад не пришили.
Переклад субтитрів: Тетяна Ткаченко