EXYUSUBS.COM
FABELMANOVI
Mama i tata će biti odmah pored tebe. Svetla će se ugasiti.
Možda bude neke orguljske muzike kad se zavese otvore. Nemoj se plašiti.
Rekao si da će biti mračno unutra. Neću da idem tamo. -Ali zabavno je.
Celu sedmicu si bio uzbuđen. Tvoj prvi film ikada.
I ljudi su ogromni. -Koji ljudi?
Rekao si da su ljudi u filmu ogromni.
Zbog velikog ekrana na kojem će biti, ali oni nisu stvarno toliki, u redu?
Oni su kao snovi. -Snovi su strašni.
Neki jesu, ali ovo će biti fin san.
O cirkusu, klovnovima, akrobatama... -Hoćeš da znaš kako to funkcioniše?
Postoji velika mašina koju zovu projektor. Unutra je veliko svetlo
i ono projektuje fotografije klovnova i akrobata. -I slonova.
Projektovanje znači da ih šalje napolje. -Srećne stvari.
Srećne stvari kao svetlo iz svetionika.
Ali te fotografije se veoma brzo kreću kroz to svetlo. 24 svake sekunde.
U tvom mozgu svaka fotografija se zadrži oko 15 sekundi.
To se zove postojanost vida. Fotografije se kreću
brže pre nego ih tvoj mozak pusti,
i tako nas filmski projektor prevari
da verujemo da se nepokretne slike pomeraju. Pokretna slika.
Filmovi su snovi koje nikad ne zaboraviš. Samo sačekaj i vidi.
Kada se završi, imaćeš najveći, najtraljaviji osmeh na licu.
Puštaju nas unutra.
'NAJVEĆI ŠOU NA PLANETI'
Sačekaj da prođu mašine.
Otključaj vrata.
Prenesi dole.
Šta je to? -Drugi pogon.
Ejndžel. Ona je u tom vozu. -Pa šta? Imamo lovu. Bežimo odavde.
Svetla. Moram da upalim svetla niz šine.
Ludače. Daj mi taj volan. -Idemo niz šine!
Zaustavite voz!
Stanite! Zar ne vidite svetla!
Prvi pogon! Stani! -Ejndžel!
Koji ti je bio omiljeni deo?
Semi, šta želiš za Hanuku? -Rekao sam ti da ovo nije dobra ideja,
sa svom ovom anksioznošću.
Deca imaju veliku maštu.
Nije fer spelovati duge reči.
Svetla menjaju izgled svega. Teško je pronaći našu kuću.
Naša je mračna kuća bez svetla.
To želim za Hanuku. -Šta? -Božićna svetla!
Izvini, lutko. Jevreji ne koriste božićna svetla. -Osam noći sa svećama.
Ko bi tražio nešto više?
Mogu li spavati sa osciloskopom?
Kreni. Moramo da spalimo gumu. -Šta je to? -Drugi pogon.
Ejndžel. Ona je u tom vozu. Svetla. Moram da upalim svetla niz šine.
Zaustavite voz! Ejndžel!
Mama!
Znam šta želim za Hanuku!
Hanuka!
Hvala!
Semi.
Spoljašni deo, sredina proizvodi struju,
a ova odva metalna točka ispod motora završavaju kolo.
Ima li šta novo, g. inženjeru? Jesu ti dali povišicu?
To je jedan skupi tramvaj. -Nije tramvaj, nego Lionel voz.
Nema povišice za kompijuteraše ove godine. Možda sledeće.
Vaš divni sin to plaća tako što puni kuću pokvarenim televizorima.
Popravlja, eto kako. -Oprezno da te ne udari struja.
Dobar si. -Nećeš nositi taj fensi voz u Floridu bez mene.
Hej, vidite. Ona je na podu. Ko će je podići?
Ko kaže da ću ustati? Idem u Majami sa Semijem.
Hajde.
Ja konstruišem igračke. Igraćeš se sa njima
kada naučih da ih poštuješ. -Poštujem ih. Volim ih.
Znam, ali ne možeš samo da voliš nešto.
Takođe moraš i da se brineš o tome, zar ne?
Možda se možemo zajedno igrati sa njima ovog vikenda.
Ali moram da vidim kako se slupaju.
Ne razumem. Zašto mora da vidi kako se slupaju?
Kasno je. Nećeš ugasiti svetlo? -Za minut.
Još mi se ne spava. Vidiš li ove silazne beleške?
To se zove lament bas.
Treba to da pustiš na radiju, na onom umjetničkom programu.
Stalno te zovu da se vratiš. Nemam vremena za to.
Možemo unajmiti sedeoca. -Ko to može priuštiti? Zaboravi.
To je bio drugi život. Život bez dvoje dece.
Znaš šta mi najviše nedostaje kod klavira?
Predajući se rezultatu.
Znajući Baha će ti reći kako... –Prvo ova nota, pa ovaj akord,
onda otvoriš ruku, protežeš se za oktavu...
Praviš malu reč u kojoj ćeš biti siguran i srećan.
Hvala ti.
Zato mora da ih gleda kako se slupaju.
Želi nekako da ih kontroliše.
Semi? Koristićemo tatinu kameru da snimamo.
Samo jednom slupaj voz, u redu? Onda kada razvijemo film,
možeš stalno da gledaš kako se slupa dok više ne bude strašno.
A tvoj stvarni voz se neće pokvariti.
Još jedna stvar, lutko. Nećemo reći tvom ocu.
Biće to naš tajni film, samo tvoj i moj.
U redu? -U redu.
Izvini što kasnim. Pokupio samo motorolu od gđe Mojnahan.
Nema više mesta u radnji.
Gde da je spustim? -U dnevnu sobu? -Dobro.
Izvini što kasnim. Pokupio sam gđu Fabelman. Gde da je spustim?
Je li došla pošta? -Na stolu je.
Kozak.
Ovo su rebra? -Moj film!
Posle večere. -Količina magntizma se povećava
koliko je magnetski propustljiv materijal jezgra.
Varljivo je koliko propustljivim možemo da ga učinimo.
Je li ja treba da pratim ovo? -Znaš šta je magnetno polje, zar ne?
Da, naravno. Mislim...
Semi, znaš li šta je magnetno polje? -Mogu li biti izuzet? -Ne.
Ali moram, samo na minut. -Šta je tako hitno? -Dušo.
Ovo ima smešan ukus na plastičnoj viljušci.
-Mama. -Da li čuva escajg ako Ajzenhauverovi navrate?
Problem je što koristimo vakuumske cevi, a ne tranzistore i magnetna jezgra
da pokušamo da pristupimo memoriji... -35.000 magnetnih jezgara.
Hej Sem, znaš kada na kameri tvog oca nestane trake?
Kada se to desi, šta uradiš? -Stavim još trake. -Isto je sa kompijuterima.
Moraš da staviš još trake i to sve usporava.
Mic, seckana džigerica je bila sjajna. -Napuni je podacima
i umesto da menjaš traku svakih deset sekundi,
ova nova mašina koju on pravi... -BIZMAC!
Može da traži informacije kroz sve te trake odjednom.
Ne moraš nikad da ih menjaš. Biće deset puta brže.
Volim Burtov mozak. Pogotovo kad si ti tu da mi objasniš šta je u njemu.
Mama, moram na sprat sada. -Ne dok ne završiš sa jelom.
Počistio je tanjir. -Nije. -Semi.
Hej Natali, mislim da je nešto ispod tvog tanjira.
Ne, nije. Podigni i proveri. Video sam da se nešto kreće.
Sladić. Ako sam u nečemu loš, to je onda sladić.
Ujka Beni, to je bilo odvratno! -Natali, on nije tvoj ujak.
Takođe nije ni smešan. -Rekla je ujak u afektu.
Natali, on nije familija.
On je ovde jer radi za mog sina.
On je ovde jer mi je najbolji prijatelj.
I duboko u vama gđo Fabelman, priznajte, i vaš sam prijatelj takođe.
Duboko u meni te se ne tiče.
Sid Cezar je večeras na programu. Pomozi mi.
Natali, uhvati taj ćošak.
Mogu li vam pomoći da iznesete?
Semi.
Morao sam da ga slupam mnogo puta, ali voz se nije pokvario.
Mislim da je to najveći šou na svetu.
Još, još.
Glava nazad. Otvori. Kukuruz u usta.
Nazad glava. Kečap. Vrišti ako boli.
Vuci!
Semi!
Skinite poveze.
Semi? Redži, Natali, dođite dole brzo.
Vaš otac ima nešto da kaže.
Dženeral Elektrik hoće da me zaposli zbog toga što sam uradio na BIZMAC-u.
Žele da koriste moj elektronski bibliotekarski sistem da...
Mislim da nemaju ideju šta sve mogu da uradim sa tim.
I zaradiću više novca. -Ide li i ujka Beni?
Tata i ja nismo imali priliku da mislimo
o ujka Beniju, ali... -Beni, ne. On živi ovde.
Burt.
I meni će nedostajati ujka Beni, ali Finiks je veoma čist grad.
Uzdiže se. Tek su me zaposlili. Još uvek se ne mogu povući.
Ne mogu im reći da zaposle nekog.
To tako ne funkcioniše. -Nemoj da ih pitaš.
Uradi to sam. Unajmljuju te da upravljaš. Upravnici zapošljavaju. Zaposli Benija.
Ko gleda... Semi! -Mora sam da se probije.
To sam ja uradio. Ostaće u Nju Džerziju,
izaće iz moje senke...
On te treba, Burte. -Napolju je tornado!
Veći je ovde.
Iskreno Burt, ponekad mi dođe da te protresem.
Ostavićeš ga sa slegnutim ramenima.
Mama! -'Vidimo se kasnije'.
A kada odemo, koga će imati u Nju Džerziju?
Imaš priliku da pomogneš najboljem prijatelju. -Mama, gledaj!
Iskreno, probudi se. -Mama! -Šta je? -Napolju je tornado!
Uplašena sam.
Niste se šalili!
Koliko je blizu?
Zašto je nebo narandžasto?
Hajde da vidimo.
Mic? Gde ideš?
Hej! Gde idete?
Mic!
Gde je? Ne vidim ga više. -Negde napred. Naćemo ga.
Mama, tamo je!
Je li ovo sigurno? -Naravno da jeste. Ja sam ti majka.
Mama, stani!
Sve se dešava sa razlogom.
Recite sa mnom. Sve se dešava sa razlogom.
Mislim da je nešto mrtvo na putu.
Redži, mahni kameri.
Pustite me napolje. Hoću da ga snimim kako se zaustavlja.
Ne! Moram da piškim! -I ja!
Hajde.
Hajde, tata. Dobro ti ide.
I... -Stani!
Ne mrdaj.
Gdje je kutija od hrane? Požuri!
Ljudi, gledajte šta je čudovište Semi uhvatio. -Našao sam bebe.
Sal je našao bebe. -Semi, Den, dođite.
Ima veliko gnezdo ovde. Hajdem ljudi. -Baš je veliki, Semi.
Ima ih mnogo. -Škorpije imaju gnezdo.
Ne, to je zapravo krevet škorpija. -Ne, to je gnezdo.
Bebe škorpija se zovu škorplinzi. Duplo su otrovniji.
Zato plaćaju više za njih. -Ima ih sigurno 50.
Koliko će laboratorija platiti za njih? -50 centi po bebi.
To je 25 dolara! -Bogati smo. -Šta ćemo kupiti?
12 svaki. -To je značka za zasluge za fotografiju, ne za filmove.
U priručniku kaže da moraš da ispričaš priču sa nepokretnim slikama.
Da, ali svi filmovi i jesu u nepokretnim slikama.
Samo ih staviš mnogo zajedno i one se pomeraju.
Dobro, ali kakav film pravimo?
Semi, vidi. To je Dženet Benedikt.
Idi i pričaj sa njom. Izazivam te. -Već je pričao sa njom.
Nema šanse. Stvarno je pričao sa njom?
Jeste. Otišao je do nje. -Prišao si Dženet Benedikt?
Šta si joj rekao? -Ništa. -Ma daj. Reci im šta se desilo, Semi.
Ništa se nije desilo. -Nešto jeste. -Mogao bi biti isti.
Piše 'Overlend'. Mislim da jeste isti.
Izjavljujem.
Semi se nekako bočno okreće u njenom pravcu.
Pokušava da skupi
živce da kaže nešto glatko kao,
'Hej, Džen, dušo'. -Ne, nisam. Izmišljaš.
Ali vidi da Dženet ima nešto na nosu. I sada misli, 'Kul.
Evo mi izgovora da pričam sa njom'.
Onda kreće i kaže, 'Hej, izvini, Dženet.
Izgleda da imaš neku mrlju na nosu'.
Začepi, Hark. -Ali to nije bila mrlja.
Izgledalo je kao mrlja. -I nije bila mala. -Hark, začepi! -To je bila slina!
Velika, masna slina Dženet Benedikt.
Bila je ogromna.
Hej, Semi. -Stani i isporuči. -Kakav film ćemo da pravimo?
Stani i isporuči.
Nastavite da vrištite.
Treba mi više prašine. Tata, možeš li da uzmeš dasku sa sendvičima?
Ne, ne. Bože, ne više prašine. -Redži, prestani da kašlješ!
Kašljem zbog prašine.
Više prašine, momci. -Natali, reci, 'Nemojte me ubiti, molim vas'.
Redži, prestani da kašlješ. Dramatična si.
G. Fabelman, unosite prašinu u moj vagon.
Zar ne želiš da budem dramatična?
Ne gledaj u kameri. -Počistićemo.
Ljudi, ne gledajte u kameri. Ništa od ovog ne mogu iskoristiti. -Tata!
Lažan.
Baš lažan.
Čuješ to? Mora odseći proklete nokte
pre nego što ode uživo na televiziju. -Moram ovo izvesti sutra.
Teško je telo. Ovo mi je stvarno važno.
Od vas samo tražim da ćutite
i slušate moju probu u haljini. -Izvini Mic, prelepo je.
Čujete li kako rastući arpeđato podiže tužne note?
U F duru je, ali vaša mama to čini tako živim.
Zvuči kao da svira pisaću mašinu.
O, ne. Ne ovo ponovo.
Čujete li to? Klikćem li? -Koncentrišem se na tvoje sviranje, ali...
Sjajno. Ali šta? -Ali ljudi to čuju u Taksonu.
Možda sam se navikao na to. -Možda bi DŽE trebalo da napravi gumu za nokte.
U redu, Mici Fabelman. Vreme je da se suočiš sa muzikom. -O, čoveče.
Beži od mene sa tim. -To je Betoven, dođavola. -Ne, ne!
Nije Morzeova azbuka. -Prestani!
Međutim, on ima pravo, posebno sa polidirekcionim trakastim mikrofonima
koje imaju na televizijskoj sceni...
Hajde. Ti si je oženio. -Tata, nemoj. -Uradi to!
Ogrebaću te. Nemoj misliti da neću. -Misliš da je Artur Rubinstin
imao nokte? Horovic? Šnabel? Kempf? -Ne, ne.
Liberače. -Ne moje nokte. -Hajde, Fabelmane.
Pokaži joj ko je menadžer dizajna proizvoda. -Ne, moji prelepi nokti.
Platila sam 50 dolara u kozmetičkom salonu za ovo. O, ne.
Jedan, dva, tri.
Beži sa mene, Delajla. -Delajla. -Zabava je gotova. Ostalo ću sama.
Super. Baš super. Pa, to je to.
Sutra ću da sviram iz pamćenja.
Nema muzike na papiru, kratkih noktiju, kao pravi umetnik.
Je li ti ispao pištolj?
To sam ja.
Baš strašno, šerife.
Kako si to uradio?
Bravo, Semi!
Ja isto radim što i filmski režiser, zar ne?
Ja skontam šta moja ekipa treba da postigne,
i onda radim na tome kako će to da završe.
Da, jeste. Da, u neku ruku.
Kako si napravio da izgleda kao da pištolji stvarno pucaju?
Uradio sam to sa iglom. -Igla. -Da, izbušio sam rupe u filmu sa iglom.
Semi, misliš kao inženjer. -Pazi na put, tata.
Semi, pazi na put. -Ne mogu editovati bez mašine.
Moram da sečem i spajam...
Videćemo posle kampovanja. -Tri sata je do nacionalne šume.
Ako dobiješ vozačku, možeš pomagati oko vožnje. -Važi.
Približavate se železničkom prelazu
bez uređaja za upozorenje i ograničene vidljivosti. Ograničenje je...
Vidiš, stvar oko mog novog filma je što je...
o Drugom svetskom ratu, tvom ratu. Biće vanzemaljsko.
Snimam ga sa Boleksom H8. Konačno mogu da koristim dvostruki film.
Znaš, to je šest minuta bez menjanja koluta.
Koliko si potrošio da iznajmiš tu kameru?
20 dolara. Ai sam dao svoj novac. Ne moraš da...
A ovaj filmski montažer košta? -To je Mensfild montažer filmova od 8 milimetara.
Koliko? -80 dolara. -Ma daj, Semi! Sto dolara za hobi.
Nije hobi, tata. –Da upola trošiš vremena na algebru koliko trošiš
na ove filmove, mogao bi... -Algebru? Mrzim algebru. Zašto...
Potpuno je besmisleno.
Nije besmisleno ako hoćeš da napraviš nešto.
Semi, kada sam bio dečak, stalno sam mislio
da je neko skontao kako to da napravi. -Da. -Ovo auto...
Taj retrovizor, taj smerni signal. -Ja želim da pravim filmove.
Mislim na nešto stvarno. Ne imaginarno.
Nešto što neko može koristiti.
Kao vozačka dozvola.
Povratiću, Semi! -Semi, zaustavi auto.
Povratiće po meni. -Vozi sporije. Najgori si vozač.
Slupaćeš auto. -Na sporednom smo putu. Idemo 10 na sat.
Smiri se. -Dobro ti ide, lutko.
Pazi. Bara ispred.
Imamo tri koje su jake i zelene unutra, znači neće izgoreti.
Svetlo zeleno znači da su i dalje žive i da su vlažne.
I razlog zašto koristimo oblik trougla
je taj kada se ove tri tačke spoje,
ako pronađemo centar gravitacije sila, to stvara skoro savršenu ravnotežu.
Jer sam ja Tuti, a ti Fruti.
Koga ćeš još slušati?
Piramide, zar ne? Istorija ovog oblika...
Čekaj da probam ovako. -Dobro, još jednom.
Da, još jednom. -Devojke, zapaliću vatru.
Tri, dva, jedan. Idemo!
Mislio sam da će pući. -Dešava se!
Skoro da si ga slomila.
Oni će znati da ta vrsta FPU nije za kontrolu industrijskih procesa,
i podignuće svaku crvenu zastavicu tamo. Koliko bitova? -Float64. -64 bita?
Ti si lud. I to deli 11 operatera?
Znaće da je ovo biznis mašina
što pravimo i svi ćemo dobiti otkaz. -Ne. -Da!
GE ne pravi takve računare. Bavimo se preradom teške industrije.
To ti je lično rekao direktor. Ralf Kordiner će te oguliti živog.
Kada Banka Amerike uđe u priču, ovo će biti profitabilno,
a to je posao g. Kordinera, da pravi novac. Moj posao je da Rajteon
da isporuči 10.000 germanijumskih tranzistora po našim standardima.
A tvoj posao je da odneseš dijagrame kablova
Pitniju Bousu jer kada dođe vreme,
imamo sorter za spajanje na glavni računar.
pa, možda me Pitni Bous zaposli kada dobijemo otkaze u DžE.
Zar nije vredno tok rizika
za šansu da napravimo mašinu koja može sve to? -Možda tebi jeste!
Naravno kao što je Gospod napravio male zelene jabuke, Kalifornijo, evo me!
IBM čeka. -Selimo se u Kaliforniju?
IBM pita i to laska, ali... -Laska?
Svaki lik u računarstvu bi dao sve da dobije takvu ponudu.
Bićeš u Kaliforniji
i gradićeš pomoćne jedinice dvostruke preciznosti za FP64.
Ja ću ostati u Arizoni
i praviću sijalice od 40 vati. -Smiri se malo.
Rekao sam tvojoj majci da od nje zavisi.
Nećemo se opet seliti osim ako ona ne pristane.
Zašto bi mama napustila sve ovo zbog Kalifornije?
Mi imamo Grend Kenjon. Oni imaju Rased San Andreas.
Mama kaže... Nikada neću otići iz Arizone
i Arizona neće otići iz mene.
Deco, ne gledajte.
Hej, čoveče. Zar ne bi trebao snimiti ovo? -Nema dovoljno svetla.
DžE, živi bolje od električne energije.
Mama, svi mogu da vide kroz tvoju haljinu.
Redži, beži.
Tata, molim te zaustavi ovo.
Dođi. Sedi. -Ne.
Beni, ne gledaj! Svi ste poludeli.
Moja mama je baš dobra mama.
Mnogo te volim.
Ovde sam.
Ovde sam sa tobom. Držim ti ruku. Osećaš li, mama?
Upravo sam te stisnula.
Volim te, mama.
Mama.
Mamice?
Otvorila je oči. Sestro. Mama, ovde sam.
Ovde sam, mama.
Mamice, pogledaj me. Mamice, čuješ li?
To je Mensfild montažer filmova od osam milimetara. To si hteo, zar ne?
O, Bože.
Sada meni treba usluga.
Dobro je. Evo usluge.
Hoću da napraviš film o kapovanju. Možeš naučiti
kako mašina radi dok praviš to. Mama će se bolje osećati.
Da. -Sinoć dok je plesala pred svetlom,
to bi bilo odlično. Baci se na to sutra, u redu?
Sutra krećemo da snimamo.
Bekstvo u nigde. Snimamo cele sedmice, tata.
Ne mogu. -Snimaj sledeće sedmice.
Dolazi nam oko 40 ljudi da budu u filmu.
Radiću na kampovanju u ponedeljak.
Tražim da to uradiš sada za svoju mamu. Ona...
Da, i rekao sam da hoću, samo ne sutra, molim te.
Ne budi sebičan. Upravo je izgubila majku.
To je bitnije od tvog hobija. -Tata, prestani to zvati hobijem.
Razveseliće se dok bude gledala ovo.
To je nešto što možemo... -Mama joj je upravo umrla.
Kako će je to razveseliti? -Jer si joj ti to napravio.
Nešto nije u redu.
Ne znam šta još da uradim.
Možeš li mi pomoći?
Halo. -Mici.
Mama? -Neko dolazi.
Mama. Šta...
Mama. -Ne smiješ ga pustiti unutra.
Mama, ne čujem te. -Uplašena sam.
Ne smeš ga pustiti u kuću. -Mama, molim te... -Ne puštaj ga.
Ne puštaj ga u kuću. -Ko dolazi?
Ne otvaraj vrata. -Mama.
Mamice, nemoj ići. Nemoj još.
Imaš ružan san.
To je mnogo hrane, mama. -Pa, uzrujana sam.
O, Bože. Taj ludi san. Ne mogu ga izbiti iz glave.
Sinoć sam sanjala da me zove mama. I htela je da me upozori.
To je smešno. Baka je umrla. -Za šta? -Pa, nešto dolazi.
Želi da zatvorim otvore.
Nikada nećemo moći pojesti ovo.
Ko je to?
To je ujak Boris. -Koji ujak?
Mama?
Na njega je mislila!
To je brat moje majke!
Mnogo ju je prepao kad su bili deca!
Ne puštajte ga unutra!
Bio si u cirkusu? -Mama je rekla da si bio ukrotitelj lavova. -Ne odmah.
Prvo je bilo, 'Podgorni, zakucaj klinove u šator.
Podgorni, očisti debelokožca'. I onda jedne noći, predstava sa velikom mačkom,
dolazi dole sa torbom i kaže, 'Borise Podgorni, unutra sa lavovima'.
Laže, zar ne? -Ne, priča vam priču. -Znaš kako je to.
Sestre puno smaraju.
To je bezobrazno. -Ali kada si počeo da radiš sa filmovima?
1927.
1927... tada je bio Pevač džeza. –To je godina kada su počeli razgovori.
Da, naravno. Ali ja nisam. Ja sam počeo sa Čiča Tominom kolibom.
Ne razgovor. To je bio Heri Polard. Glumio je za Seliga Poliskopa.
Oženio je Megi, ili kako se zove. Rečirao je Čiča Tomu.
Podigni tanjir. -Polardu je trebala pomoć sa goničima.
Pa je moj drugar Flajšeker bio veliko ime u predstavama sa psima. Pudle većinom.
Ali naranvo Flejšeker je rekao Polardu,
'Da, goniči, pudle, u čemu je razlika'? Onda je otišao.
Ali tada je Flajšeker imao problema sa mrziteljima Jevreja.
Bilo je takvih mnogo u cirkusima.
Ne puno Jevreja, puno mrzitelja. -Da. -Ali filmovi...
Flajšeker mi piše, 'Borise,
Holivud je sjajan'.
U minianu sam sa Daglasom Ferbenksom i Rikardom Kortezom.
'Dođi u Holivud'. I tako sam otišao.
Tvoja žena ne voli da pere suđe? -Klavirske ruke.
Tako je.
Znači voliš filmove mladi gospodine.
Narednik prelazi preko brda ovde
i ja idem ispod njega, tako da snimim njega i nebo.
I ne vidimo šta on vidi, ali vidimo da je stvarno...
Izgleda kao da gubi razum.
Jer ono što on vidi je stvarno užasno.
I onda ću da okrenem kameru da i mi to vidimo.
U drugoj je svesci. Sačekaj. Ako je to film,
možeš mi pokazati umesto da mi opisuješ do smrti.
Ne, to je naše glupo putovanje na kampovanje. Moj tata...
Želi da napravim film o tome jer će to razveseliti mamu.
Zato što joj je srce slomljeno. Zato što joj je mama umrla.
Ali ti g. režiseru, ne želiš to da radiš što ti je otac rekao,
zato što želiš da praviš ratni film. Da, da.
Veruj mi Semi, ja to shvatam. Porodica, umetnost.
Prepoloviće te.
Čuješ li? -O, da. Moja mama vežba. Ona uvek...
Previše pričaš. Slušaj.
Svirala je tako kada je bila dete.
Trebala je biti koncertni pijanista.
Bila je mali Rubinštajn.
Mogla je svirati... Reci ime, i tu je mogla svirati.
Kada sam jednom posetio nju i Tinu i Menaši u Sinsinatiju,
i kaže ona meni da želi da bude veliki pijanista. Ali nije to uradila.
Da, baš je dobra. Svirala je na TV-u. -TV.
Mogla je svirati u Beču.
Vidiš, ono što ona ima u srcu, to imaš i ti, i ja. Umetnost.
Ti, pa mislim i ja. Mi smo narkomani, a umetnost nam je droga.
Porodicu volimo. Ali umetnost obožavamo.
Misliš da sam hteo da napustim sestre, mamu i tatu
i stavljam moju glupu glavu u usta lavova?
Stavljanje glave u usta lava je umetnost?
Ne. Stavljanje glave u usta lavova su muda.
Biti siguran da ti lav neće odgristi glavu, to je umetnost.
Vidiš, Tini nije rekla Mici, 'Radi šta moraš'.
Mislim ona je bila dobra osoba, ali je bila uplašena.
Uplašena za tvoju majku. Trebala joj je sigurnost u porodici.
Zato je Mici odustala od svega. Hoću da zapamtiš koliko to boli.
Jer kada ti kažu, 'Šta radiš?
To je slatko. To je hobi. Kao da imaš novog leptira u kolekciji',
oseti lice kao što osećaš sada. -Skoro da si ga otkinuo.
Seti se šta ti je ujka Boris rekao.
Jer mogu reći da ćeš se pridružiti cirkusu. Jedva čekaš.
Želiš da budeš na samom vrhu. Lopataćeš govna slona dok ti ne kažu,
'Dobro Semi, sada jaši prokletog slona'.
Voliš te ljude, a? Tvoje sestre, mamu, tatu. Osim...
Osim ovog. Mislim da ovo voliš malo više. -Ne, ne volim. -Da.
Trči koliko hoćeš dečače, ali znaš da sam upravu.
Pravićeš svoje filmove i radićeš svoju umetnost.
I zapamtićeš koliko to boli. Znaš o čemu pričam?
Umetnost će ti dati krune u raju i lovorike na zemlji. Ali...
pocepaće ti srce i ostaviti te usamljenog.
Bićeš loš kod svojih voljenih. Izgnanik u pustinji. Ciganin.
Umetnost nije igra. Ona je opasna kao usta lava. Odgrišće ti glavu.
Pogledaj me.
Pogledaj me. Zar nije čudno što Tini nije htela da ima išta sa mnom?
Sa mnom... O, Tini.
O, Tini.
Ja...
Prestani! -Šta je? Nikada nisi video da neko tuguje?
Idemo da spavamo.
Ti možeš da spavaš na krevetu. Ja imam vreću za spavanje.
Tugujem za sestrom. Ja spavam na podu.
Hoćeš i ti da spavaš na podu? Bila ti je baba.
Pocepaj odeću. Spavaj na podu. Laku noć.
Reci ćao. -Ćao.
Ne znam zašto je mama bila zabrinuta. Bila je to lepa poseta.
Ovo je život.
Samo ti možeš sprečiti šumske požare.
Prelepo je šta si napravio, lutko.
Stvarno me vidiš.
Hej, čoveče. Vidi ti to. -Hej Semi, stvarno je bilo dobro.
Umri, Amerikanče!
Mrdaj! Pad unazad!
Napad!
Zaklon!
Nemci su svuda!
Ima ih previše!
Okreni se. Rez! Odlično.
Dođi ovde. Stojiš ovde minut.
Gledaš šta se upravo desilo. -Čitav minut? -Daću ti signal
kada budem hteo da se pomeriš, u redu?
Treba li da brojim u sebi do 60?
Šta? Ne, ne. -Kao jedan Misisipi,
dva Misisipi i onda da krenem? -Nemoj da brojiš do 60.
Svi ste u fazonu, 'O, Bože'.
Kao, 'Svi moji ljudi, svi su mrtvi...'
Znači hoćeš da glumim. -Pa... da.
Kao da sam tužan ili tako nešto?
U tome je poenta. -Jer je ceo moj vod...
Tako je. Tvoj vod. Tvoji ljudi! Svi su zbrisani.
Ovi momci su ti kao porodica.
Tvoja porodica je ubijena i ti si kriv.
Ti si im to uradio. -Mislio sam da su Nacisti.
Da, ali ti si dao naredbu da se ide u Dolinu smrti.
U redu? Tis i odlučio. Niko drugi.
Mogao si da ih zaštitiš. Jer su ti oni verovali, oni su te voleli.
Sada samo gledaš u ovo...
u tu stvar što si uradio,
i ne možeš ih više spasiti.
Jer su svi mrtvi.
To je... -Da.
Pravi gung ho.
Dobro. -Jesi dobar? -Spreman. U redu.
Dobro je.
Semi? Koliko dugo ćeš ga pustiti da hoda?
Rez!
Hej, rez, Endželo! -Endželo! Vrati se!
Rekao je rez! Endželo, hej!
Bravo!
Semi!
Lutko! Ti više nisi običan građanin.
Taj film, Bože.
Zdravo, gđo. Fabelman.
G. Demil. Dođi. -Hej, evo ga. -Čestitke, mladiću.
Čestitke.
Pretpostavljam da si ga radio po očevim ratnim pričama, a?
U neku ruku. Ali ne voli da priča o tom... -Razumem.
Tata, mama će sa Benijem.
Videćemo je kući. -Hej, ta poslednja scena...
Zašto voliš krv toliko? -Hoćeš li ikada napraviti film
sa devojkama ponovo?
Šta? -Sa devojkama,
jer svi muškarci samo bulje u daljinu sve vreme.
Možda devojka može izvući.
Kojih su pet koraka da spasiš osobu koja se davi?
Prvo doplivaš iza osove da te ne uhvati.
Drugo, prebaciš ruku preko njegovih prsa. -Ili njenih prsa. -Tri.
Ne Semi. Previše se plaši ženskih sisa.
Tri, plivaš leđno sa osobom
na svojim prsima, koristeći slobodnu ruku za plivanje.
I kad smo kod sisa, kada ih ti budeš imala, imaćemo žurku.
A na žurci ćemo joj dati sisatu nagradu. -Šta je pod četiri?
Sranje. -Odneseš žrtvu do zemlje, glupane. Onda pet?
Zovneš pogrebnika.
Ovo je ozbiljno.
Moram da znam sve ovo da bih dobio licencu za spasioca.
Više dece se udavi nego u bilo kom drugom incidentu.
Izvini. -Nije sve šala.
Dobro. Koji je peti korak? -Svemu se smeješ,
čak kada nešto nije smešno. Uvek moraš da budeš u centru pažnje.
Jedi. I ne pričaj punih usta.
Neću da jedem ovo prije testa za plivanje.
Možeš dobiti grčeve u vodi
i možeš se udaviti od grčeva! -Prestani da vičeš na nju!
Semi Fabelmane, dođavola! Već nedeljama
od tebe samo dobijam nepoštovanje. -Nepoštovanje?
Zašto se tako ponašaš prema meni? Dođavola, ja sam ti majka!
Voleo bih da nisi!
Da vidim. O, Bože.
Šta sam to uradila?
Semi, pričaj sa mnom. Reci mi šta se dešava.
Imaš li pojma koliko mnogo te volim?
Ne idi.
Mama.
Neću reći.
Neću reći. Neću.
Jesi siguran u ovo?
Izvolite. Kupljeno i plaćeno. -Samo trenutak. Pozadi je.
Uzimaš zalihe prije velikog poteza.
Pametno. Filmovi su jeftiniji ovde nego u Kaliforniji.
Kladim se da je sve skuplje tamo. Gubite najsmirenijeg kupca.
Seli se sa celom porodicom na zapad. -Upravo mi je prodao kameru.
O, da? Kako to? -Kaže da je završio. -Izvinite što ste čekali, g. Loevi.
Stavili smo ga kao preporučeno. -Kupio si kameru?
Za tebe je! Znam koliko si je voleo dok si je koristio za ratni film,
pa sam zaključio da bi trebao imati jednu svoju.
To je, 'Za sretnog puta. Vidimo se kasnije, aligatoru.
Verujem u tebe' poklon od tvog ujaka Benija.
Zato što je od mene?
Ovako ćemo? Ovo je trenutak slave tvog oca.
I Semi, je li on to ikada zaslužio.
Čak i pre je znao šta je računarstvo
pre nego što je iko znao šta je to.
I IBM? Tamo ljudi poput Burta zaključuju
kako da koriste ono što je on napravio... Promeniće celi svet i zato
je ovo bila prava odluka.
Iz mnogo razloga.
Srećan sam zbog tebe. Znaš da jesam.
Nedostajaćeš mi. Svi ćete.
Misli o meni najgore stvari klinjo,
ali ako prestaneš praviti filmove, to će slomiti srce tvojoj majci.
Slomićeš joj srce, stvarno mislim to.
Ona to ne zaslužuje ni od koga, pogotovo ne od tebe.
Daću ti 35 dolara za nju.
Težak si pregovarač, klinjo.
I dalje sam završio sa filmovima.
Svi prave filmove u Kaliforniji.
Hej! -Zadrži kusur.
Dobro došli u Kaliforniju
Kada će nova kuća biti gotova?
Nekoliko meseci, na proleće. -Mogu li imati svoju sobu?
Svi će imati svoju sobu.
Upravo sam se setio sinoćnjeg smešnog sna. -Šta je bilo?
Ne mogu da verujem da sam ovo sanjao.
Beni i ja smo se posvađali
i ja sam se iznervirao i udario ga direktno u nos.
Šta je bilo? -Je li mami loše? -Dajmo joj malo vremena.
Beni i ja, mi nikad... mi nikad...
Nikad ne bih otišla toliko daleko koliko ti misliš.
Nikad ne bih zamislio to. -Misliš da tata zna?
Nisam mislila da si mu rekao. Znam da nisi.
Ali...
Ali misliš li da sumnja?
Skoro da sam mu rekla dosta puta. Kažem, 'Burt, ima nešto što
moram da ti kažem'. Onda me pogleda kao da ne može da pojmi
da išta loše može biti među nama, i onda kažem, 'Burt, imamo mrave'.
Ili, 'Burt, možeš li se popeti na krov
i okrenuti antenu da mogu gledati kanal 5'. I on to naravno uradi.
Ne mogu se svađati sa tvojim ocem.
On ubija dobrotom.
Kada sam zla prema njemu, on mi kupi haljinu. U Saksu.
Mama, kada sam ti pokazao šta sam snimio, nisam mislio da će se ovo desiti.
Krivica je potrošna emocija.
Šta će se sada desiti?
Biću tvoja mama. Biću mama devojčicama.
Uprkos mojim bezbrojnim greškama, neću sve uništiti.
Neću biti sebična.
Burt Fabelman je najbolji, najpametniji, najmudriji, najstrpljiviji, najfiniji,
najrazumljiviji čovek koji postoji i ostaću udata za njega.
SEVERNA KALIFORNIJA
Samo se iznajmljuje. Nova kuća će biti gotova
brže nego što kažete Džek Robinson. -Džek Robinson.
I dalje smo ovde.
Samo mi reci da ćeš biti snužden ostatak života
ili je to nešto što ćeš da prerasteš. -Odbij.
Kao da se ti i mama takmičite u očaju sa svojim izduženim facama.
Ne može ni ustati iz kreveta da spemi doručak... -Novo pravilo, ljudi.
Kada idemo u školu ujutru,
hajde da ostavimo probleme Fabelmana
u staroj kući za iznajmljivanje Fabelmana.
Hajde da osam sati dnevno budemo normalna deca u običnoj, normalnoj školi, u redu?
Imaš nekog lepka na ruci.
To ti kažem. -Kao da smo pali
na zemlju sa ogromnim sekvoja ljudima. -U redu.
Izvinite.
Gore! Lepo ukopavanje. Ata Džonson.
Udari je! -Imam je.
Podigni je. Lepo!
Lepo, Atababi, Logane.
Hajde ponovo. Dobro odrađeno, momci.
Nastavi intenzitet. Krećite se.
Rotacija. Lepo, Džejk.
Fabelmane, neće te povrediti. Odbojkaška je, ne topovska.
Idemo. Serviraj -Atababi! Dobra reakcija!
Idemo.
O, Bože. Izvini.
Ubiću te, govno jedno! -Hej, Čede.
Smiri se. -Stvarno nisam hteo.
Jesi dobro? -To je baš bolelo, šupak. -Pazi na jezik, Logane.
Donesi loptu.
Naravno, da. -Idemo.
Hej, novi. Kako se zoveš?
Sem. -Prezime?
Fabelman.
Rekao sam ti da je čifut. -Ne voli Jevreje. -Niko ne voli Jevreje.
Osim ostalih Jevreja, zar ne?
Pa, Bagelmane... -Ne, to nije moje ime. Ne zovi me tako.
Dao si mom najboljem drugu potres mozga, Bagelmane.
Ne, nisam. Ostavi me na miru. -Hej. Ne svađaj se sa mnom.
Ozbiljan potres mozga.
Pa, kako ćeš se iskupiti za to?
Ajde ovako ćemo. Pićeš iz fontane.
Nećeš čuti da ti prilazim sa leđa i...
Slomim ti prednje zube po slavini.
Hej, pogledaj me.
On je lud, medicinski.
Zato se pazi.
Zatvori vrata!
Mama je kupila majmuna. -Zašto majmuna? -Jer mi je trebao smeh.
Pomozi mi. Upustvo nema nikakvog smisla. -Oprezno.
Siđi dole!
Doneću bananu. -Spasite zavese. Iznajmljene su.
Zdravo. Ko si ti? -Moj je. -Kako ćemo ga zvati?
Beni. Zove se Beni.
Neću kod psihijatra, Burte. -Plašiš decu.
Spavaš po ceo dan. -Nedostaje mi pustinja. Nedostaje mi suv vazduh.
Još nisi otpakovala klavir. Ne kuvaš, ne ideš u šoping, niti se raspakuješ.
Psihijatri ti pomažu da znaš zašto nešto osećaš.
Ne mogu ti pomoći da osetiš nešto drugačije.
Ponašaš se kao kad ti je majka umrla,
kao da tuguješ, ali niko nije umro.
Dobro. Zvaću majmuna drugim imenom.
IBM nije za ovu priču, Mic.
Beni je bio... On mi je najbolji prijatelj.
Ali ne treba im. Samo to znam.
Ne treba ni meni takođe.
Beni ti nije bio prijatelj.
Ali si znao da je bio moj.
Šta to treba da znači?
RUPA ZA JEVREJE
Logane, stvarno mi nedostaješ.
Hej! Ko je tamo?
Bagelmane.
Ostavio sam ti užinu u ormarić. Je li ti se svidelo? -Izgleda da nije bio gladan.
Rekao je da je bilo. Kako se ono zove, Čede? -Košer.
Prekini, moronu! Pričali smo o ovome. -U redu.
Hajde. Zakasnićemo na vežbu.
Šta je ovo? Jesi ti Jevrej?
Sranje. Toliko se uzbudio da ne može pričati sa njom.
Ne, ne mogu. -Izvini joj se. -Zbog čega?
Zato što je tako gledaš, zato što balaviš pred njom.
Ne balavim. -Onda joj se izvini što si ubio Hrista.
Zašto ga podržavate?
Hajde. Izvini joj se što si ubio našeg Gospoda.
Nemoj ići. Hajde da me gledaš. -Ne, hvala.
Nisam raspoložena. -Molim te. Bolji sam kad si ti tu.
Izvini joj se, ubico Hrista! -Idem kući.
Hajde izvini se. Zbog tebe sam u problemima sa devojkom.
Znaš, očigledno je da nisam od pre 2.000 godina
i nisam bio u Rimu, zato se ne izvinjavam.
Ali možda bi se tvoj dečko trebao
izviniti tebi zato što se ljubio na stepeništu
sa nekom crvenokosom pre pola sata.
Laže. Nisam to uradio. Kunem se.
Rekao si mi da si završio sa njom.
Logane, lagao si mi!
Klaudia.
Napravio si grešku. Slušaj me.
Popravićeš je. Začepi, Čede!
Sutra ćeš da je nađeš
i rećeš joj da si lagao. Reci da si bio uplašen.
Reci šta god hoćeš, ali reci joj
da to nije istina i da me nisi video. Ili kunem ti se, povrediću te
gore nego što si ikada osetio.
Razumeš me? Klimni glavom ako razumeš.
Neće da mi kaže ko je ovo uradio. Pitaj ga ko je ovo uradio.
Reci ocu ko je i otiće
koću kod tog malog govneta, i prebiće ga
na mrtvo ime. -Je li ti nos slomljen?
Naravno da nije slomljen. Misliš da bih sedela ovde
da mu je nos polomljen? -Ko te je udario? -Kao da je tebe briga za to.
Kao da ćeš nešto uraditi povodom toga. -Prvo mi reci šta se desilo.
Desilo se da mrzim što sam ovde i desilo se da si nas doveo ovde.
Preselili smo se zato što sam dobio bolji posao. -Briga te gde si.
Ideš na posao, a to može biti i na Islandu.
Radiš sa svojim prokletim mašinama,
tako da možeš biti srećan, dok mi ostali... Ma daj. Nemoj.
Krvariš po tepihu. -Iznajmljujemo kuću.
Da li uopšte primećuješ koliko mrzimo što smo ovde,
gde smo bukvalno jedini Jevreji i gde je sve odvratno?
Da li te je uopšte briga da je ovo tvoja greška...
Sve ovo što se dešava sada... Samo zato što si pobegao od kuće
i sve nas poveo sa sobom! -Došao sam ovde da bih radio deset puta teže
sa mnogom većom odgovornosti, koja je izgleda pobegla svima
da bih nam mogao napraviti lep dom...
Mogu li se svi smiriti? Želim da kažem nešto.
Ne, ne. Nisi došao ovde da praviš kuće.
Nisi došao ovde da radiš. Pobegao si.
Mislim da imaš nešto da mi kažeš, Semi! I ako sam upravu,
onda skini kamen sa srca i reci mi to u lice! -Počela sam sa terapijom.
U svakom slučaju, ono što stvarno hoću da ti kažem oko onog
od juče. Ono što sam rekao nije bila istina, lagao sam, izvini.
Ali zašto? Šta sam ti ja ikad uradila? -O, ne, ne.
Nije zbog tebe. -Jer to stvarno nije
bilo kul, znaš. -Ne, nisam mislio da te povredim...
Nisam mislio da te povredim -Jer volim Logana.
Da, plakala je u snu jer je mislila da je on vara.
Moraš malo da paziš na osećanja drugih ljudi.
Ali Logan mi je rekao da kažem da sam ubio Hrista. -To nije bio Logan. -Šta?
To je bio Čed. -Zašto bi to uradio?
Logan se smejao. Mislio je da je to bilo urnebesno.
On je Jevrej. -Ma nemoj mi reći.
Da, od dana kada sam obrezan.
Kako si znao da je crvenokosa? -O, Bože.
Vatao se sa Rene Rejnolds?
Ako si lagao, kako si joj znao boju kose?
Boli li? -Znači ne veruješ u Isusa?
Monika je baš zagrijana za Isusa.
Ne mogu zamisliti svoj život bez njega. -Pa, mi to uspevao 5.000 godina,
tako da je i to moguće. -Možda bi mogli...
Ne znam, da se sastanemo i pomolimo?
Šta, ti i ja? -Možemo ga pitati da ti uđe u srce
i da vidi šta se dešava.
Da, naravno.
Šta? Kad? Danas?
Mnogo je, a? -Skoro kao oltar.
Oltar za momke. Mnogo momaka. -Seksi su.
Valjda.
Mislim ne Isus. -Isus je seksi.
Zar to nije greh? -Ne znam. Došao je ka nama kao čovek.
Zgodan mladi čovek. Mogao je doći ka devojka ili stariji čovek
ili kao neki gubavac, ali... -Niko ne zna kako je on stvarno izgledao.
Verovatno je ličio na tebe. -Zato što je bio... -Jevrej.
Zgodni Jevrej.
Kao ti.
Hajde da se pomolimo.
Zatvori oči.
Gospode, ovde sam sa drugom Semijem... -Sem. -Ovde sam sa drugom Semom,
koji je Jevrej i dobar je momak.
Gospode Isuse, on je dobar i hrabar
i smešan je Gospode, i sviđa mi se.
Opusti se.
Pitaj.
Pitaj ga da uđe u tebe. Pitaj ga da ti pristupi.
Pozdrav, Isuse. Ja sam, Sem Fabelman.
Ako si stvaran, daj mi neki znak ili nešto i... -Ne, čekaj. Ne možeš...
Ne možeš tražiti od Isusa da radi trikove. Moraš biti skroman.
Moraš da ga moliš. Ja ću.
Moliću Svetog duha da uđe u mene.
Nacrtaću Duha svojim dahom.
Duše, uđi u mene! -Molim te, Sveti duše!
Molim te slatki Sveti oče, za dobrobit mog druga Semija. -Sem.
Uđi u nas, Isuse! Čuj našu molitvu! Otvori usta.
Otvori usta i primi duh Hristov.
Monika, Semi, napravila sam hranu. -Dolazimo! Sutra posle škole,
hoćeš da se nađemo iza tribina? -Da. -Kul.
Možemo se još malo moliti.
Kada sam bila mala i osećala se tužno, išla sam u zoološki vrt i gledala majmune.
Oni su vas zasmejavali? -Da, da.
Ali bilo je više od toga.
Oni razumeju šta smo im uradili sa kavezima i pokazivanjem prsta.
Mi to delimo sa njima, istinu koliko su ljudi okrutni.
Ali ako ih gledaš dovoljno dugo,
reklo bi se da znaju mnogo više stvari od nas. Bitnih stvari.
I neće nam ih reći jer to pripada njima.
To su njihova majmunska posla. Njihova. Nisu naša.
Ne znam. -Pribranost. -Tako je.
Oni pripadaju sebi. -Ako nešto pripada sebi,
vrati ga tamo odakle je došlo. -Eto kako sam kupila majmuna.
I terapeuta. -On baca svoju kaku. -Terapeut? -Ne, majmun.
Zato ja spavam u hotelu. -Ne moraš. Imamo dovoljno prostora.
Moj rabin u Nju Džerziju kaže da nije dobro imati majmuna u kući.
Zato ga nećemo pojesti.
Jesi li mu zakazala polio vakcinu?
Mogu dobiti polio? -Dodajte mi grašak.
Pa, osetljivi su na skoro sve,
zato da. -Mrzi da ide kod veterinara. Vidiš Monika, u ovoj porodici su
naučnici protiv umetnika. Semi je u mom timu.
Na mene je, osim što ima veliki talenat. -Mama.
I očajan je u nauci. -I algebri. -I sportu.
Hoćete li prestati? -Pokazao mi je kameru. -Je li se dobro ljubi?
Reću ti kasnije. -Začepi!
Spava sa kamerom ispod jastuke. -Ne spavam.
Ali odbija da nešto snimi. Trebao bi snimati Dan rova.
I dalje nemaju fotografa.
Možeš da volontiraš. -Šta je taj tan? -Nije bitno. Ne idem.
Nešto što maturanti rade na kraju godine.
Puste nas da se pretvaramo da rovimo školu
i onda idemo na plažu Santa Kruz. Moraš da ideš! Svi idu.
Moj tata će ti pozajmiti kameru. Baš je fensi.
Košta hiljadu dolara.
Zove se 'Er' nešto. Zaboravila sam.
Čekaj, nije valjda Erfleks. -Tačno. -Tvoj tata ima Erfleks 16 milimetara?
U redu.
Vidite, često neki nastavnik snima film o Danu rova
i to je smejurija -To je dva minuta, 45 sekundi po kalemu.
Deset dolara po kalemu, to će biti
baš skupo. -Dugujem ti ček za maturu.
Moj tata će naterati školu da plati.
I moram da pozajmim mašinu za uređivanje od 16 milimetara
i nemam pojma koliko to košta,
tako da to neće funkcionisati. -Moj tata će ti iznajmiti jednu.
Možemo mi iznajmiti koliko god da košta. Burte.
Šta nije u redu sa tvojim Boleksom? -Možeš biti malo ohrabrujući.
Oko čega? -Da ponovo počne praviti filmove.
Nisam to rekao.
Možda je krenuo dalje. -Dalje od čega?
Nije nijednom pipnuo kameru od kako smo došli ovde.
Ide na fakultet u septembru. Možda su se njegova osećanja oko toga promenila.
Raste. Entuzijastičan sam oko toga. -On voli filmove.
Isuse Hriste. Izvini.
Ljudi, možemo li prestati pričati o meni?
Mislim da bi baš ti trebao
imati razumevanja... -Ajmo kod tebe.
Možda mi tvoj tata može pokazati kameru.
U redu. Iznajmićemo mu opremu.
Mrzi plažu. Zato ne želi da ide na Dan rova.
Ali ti se ne pitaš. Je li zato ne možeš to da poštuješ?
Imam poštovanja za sve što naporno radi. -Uplašen je.
Uplašen je da ako to uradi, da će ga ti momci opet pretući.
Šta? Ne, nisam. Nikada nisam rekao da ih se plašim.
Neko te istukao?
Uvek odbacuješ ono što on radi, što iko radi.
To je za tebe maštovitost, zabava ili hobi. -Već si pobedila, Mic.
Predao sam se. Ne uzimam mamac. -Možete li prestati?
Ko peca koga? -Sramotite me.
Rekla sam ti pet pita da ću ga odvesti na polio.
Pričaj šta god hoćeš,
ali mislim da nisi ozbiljna, pa zato pitam ponovo
i ponovo. -Plaši se vakcine. Plaši se doktora.
Ja vodim prokletog majmuna veterinaru. -Verovatno će mi trebati nešto za smirenje
od ove vike. -Možeš li pitati tatu da pozajmi kameru?
Reći će da. -Hvala ti. -Snimam Dan rova.
Mislim da je to sjajna ideja.
Ne plaši se.
Vašoj mami nedostaje Finiks. -Reci im istinu. -A ja ne mogu otići.
Ovde je moj posao. -To je ludilo.
Ne možete sve uništiti zato što tebi nedostaje jedno mesto,
a ti si zaglavljen negde drugde. -Beni mi mnogo nedostaje. -Pa?
Svima nam nedostaje. -Ovo je drugačije nedostajanje.
Zbog čega? Voliš Benija? -Zar ne voliš tatu? -Naravno da voli.
Naravno da volim tatu. -I ja volim mamu.
Zašto se onda ovo odjednom događa? -Ostanite zajedno.
Volite se i volite nas i mi ovo ne želimo.
Ne želimo ići napred i nazad da bi živeli sa oboje.
Ne možemo. Tata, ne možemo. Uvek si zla prema njemu!
Zato se razvodiš! Zbog tebe! -Ne krivi mamu.
Nije to njena ideja. Moja je. -Ne govori to.
Upravo je rekla da je zbog Benija, zato prestani lagati! Oboje prestanite!
Dajem vašoj mami šansu da se vrati u Finiks da živi...
Ne mogu da verujem da si se vratio filmu sa plaže posle onoga.
Valjda smo drugačiji.
Hoće li se udati za Benija?
Ako bude htela, hoće.
Bože, ona je najsebičnija osoba na svetu.
Mora da joj je bilo teško da bude udata za genija.
Tata obožava mamu. -Dobro.
Ali možda je teško biti obožavan od nekoga
za koga znaš da nikad nećeš biti toliko dobar kao on.
Ona se smije Benijevim šalama,
ali tata joj je uvek bio najbolja publika. -Ma daj. Biće ona dobro.
Reći će sebi da se sve dešava sa razlogom.
Praviće izgovore kao i uvek. -Ti si mnogo sebičniji od nje.
Zato si ljut na nju. Zato što je uplašena,
baš kao i ti, Semi.
Od svih u ovoj nekontrolisanoj
raspadajućoj porodici, jedini ti najviše voliš Mici.
Čekaj.
Pre nego što ovo pokažem čitavoj školi, možeš li ti pogledati sa mnom?
Zadrži dah!
Evo ga.
Jesi pronašao Isusa?
U zlatari.
U septembru, kada se odselim u L.A. pokušaću da se zaposlim u filmskoj industriji.
Mislila sam da ideš na fakultet.
Možeš li...
Šta misliš da ideš sa mnom? -Idem u Teksas. Znaš to.
Da, znam. Ali sam mislio
da bi možda mogla promeniti mišljenje, zato...
Zato?
Zato što te volim. -Semi! -Izvini, izvini.
To nije moguće. -Ne, jeste.
Monika, volim te. -To nije moguće. Semi... -Sem.
Počeli smo da se zabavljamo... Pre je sve bilo normalno.
Zašto glumiš... -Ne, sada je sve normalno.
Razvode se.
O čemu pričaš? -Moji mama i tata, razilaze se.
Isuse Hriste! Ovo je matura.
Ne možeš reći tako nešto na maturi! -Čekaj.
Monika! To nema ništa sa nama.
Nisam zbog toga rekao da te volim.
Neću promeniti ceo svoj život i otići u Holivud
zato što tvoji roditelji imaju bračnih problema.
Možeš vratiti novac. Jedva da sam je i nosila.
Raskidaš sa mnom?
Ne na maturi, ali naravno, očigledno.
Moliću se za to. I moliću se baš jako za tebe
jer si ti baš zanimljiv dečko za ljubljenje, ali...
Hvala vam. Divno.
Zahvalimo se našem bendu za sjajnu muziku.
Ponekad ne možemo samo popraviti stvari, Seme.
Možemo samo patiti.
Sada ćemo malo odmoriti od igranja
za veoma bitan trenutak generacije 1964.
G. Semuel Fabelman, gde ste? Gde je on?
Bagelman!
Okrenite se ovamo. Sedite. Hajde da se približimo ekranu.
Tačno ispred. Vrlo dobro.
G. Fabelmane, ovo je vaš veliki trenutak.
Spremni smo da gledamo vaše remek delo,
'Dan rova 1964'.
I kako kažu u Holivudu, svetla...
Svetla, kamera, akcija!
Idemo! Ajde!
Ne, ne.
Logane, bio si neverovatan. Bilo je zapanjujuće.
Zašto si to uradio?
Šta? -Zašto si me napravio da izgledam onako?
U filmu? -Da, u filmu! Sranje!
Šta je tebi? Bio sam seronja prema tebi.
Slomio sam ti nos. -Nisi mi slomio nos.
Onda odeš i napraviš da izgledam onako.
Nisi ga slomio. -Šta je sa tobom?
Logane, samo sam držao kameru i tako je ispalo.
Sereš! Fabelmane, napravio si da izgledam kao da sam od zlata.
Da? -I Klaudia me upravo poljubila -Bravo. -Pred celom školom.
Nju sam tretirao gore nego tebe
i sada hoće da... -Nema na čemu, čoveče.
Nemoj da ideš. Hoću da znam zašto si to uradio.
Ne znam. Pregledaću glavu. -Treba li sad loše da se osećam
zbog svega što smo ti uradili? -Osećaš li se loše?
To nije tvoja stvar!
Jer bi se trebao osećati... -Tako je!
Zato si to uradio. Želiš da se osećam kao govno...
Želeo sam da budeš dobar prema meni pet minuta!
Ili sam to uradio da mi film bude bolji. Ne znam zašto.
Ti si najveći kreten kog sam upoznao u životu!
Imam majmuna kod kuće koji je pametniji od tebe!
Glupi, antisemitski kretenu! Napravio sam da izgledaš kao da možeš leteti.
Ali ne mogu leteti. Mogu natrčati svakog muškarca u okrugu
i radio sam vrlo naporno za to.
Ali ti si napravio da se osećam kao promašaj
ili glupavo... ili da bih trebao biti
neki lik koji nikada neću biti, čak ni u mojim snovima.
Uzeo si tog lika, ko god on bio,
gde god si ga našao i stavio ga na ekran tamo
i rekao svima da sam to ja.
A to nisam ja.
Dođavola.
Isuse, nije trebalo da te rastuži.
Nisam hteo da te izbezumim. -Koga je briga šta si ti mislio?
Fabelmane!
Sranje. -Lažove! Lažovčino! Ima da te isprebijam...
Kupio si se, zbog njega. Pojeo si to. Moronu.
Logane, sujetan si i glup.
Hoće li se nešto desiti?
Voliš opasno da živiš, Fabelmane. -Stvarno ne volim.
Da, živiš. Ali ako nekome kaže da sam se
uzrujao, to bi bila greška.
Naša tajna. U redu? -Definitivno.
Osim ako ne napravim film oko toga.
Ali to neću nikad uraditi.
Nisi nikad...
Kakvo je?
Nekako ti pokaže kako je sve van kontrole
i kako nisi glavni u nečemu.
I kako to nije bitno. -Bolje da ne uzmem.
U mojoj glavu je već sve van kontrole.
Pun si govana. Moram da idem. Klaudia me čeka.
Život nije kao filmovi, Fabelmane. -Možda nije.
Ali hej, na kraju, dobio si devojku.
Mora da je bila dobra noć.
Je li se Moniki svideo korsaž? -Da. -Rekla sam ti da hoće.
Onda kad sam te udarila... U Finiksu kada sam...
O, Bože. Sećaš se.
Ne baš. -Zaboga, nije kao da
sam te tukla celog života. Jednom sam te udarila.
Trebao bi se sećati. -Pre plivačkog testa.
Da, pre plivačkog testa!
Udarila sam te po leđima
najjače što sam mogla. Zeznula sam ti probu
i nisi mogao dobiti licencu i onda nisu mogao biti u Sokolovim skautima.
Mama, uspeo sam tamo.
Nije to ništa. -Ostavila sam prokleti trag
na tvojoj koži u obliku moje ruke.
I moraš mi reći da si mi oprostio zbog toga.
Dobro. Opraštam ti.
Jer ti si moje dete. -Mama, opraštam ti.
I moja deca mi više znače od...
Mama, opraštam ti. -Od bilo čega na svetu. -Opraštam ti.
Molim te. Jer kako ću ikada sebi oprostiti?
Mama, opraštam ti. Jaja gore.
O, Bože.
Radim ovo.
I ne znam da li je ispravno,
ali za mene je stvar života i smrti. I žao mi je, ali svi će morati
sačekati. I nekako
ćemo preživeti ovo. Svi mi.
Čak i tvoj otac, kog obožavam iz sveg srca.
On zaslužuje mnogo bolje,
ali Beni me treba, lutko. I on treba meni. Kada nisam sa njim,
pretvaram se u nekoga koga ne znam i niko više od vas me neće znati.
Biću samo mrzovoljna osoba koja ti je to uradila na leđima.
I da, ovo je najsebičnija stvar koju sam ikad uradila,
ali ovo moram sada uraditi Semi, zato...
radiš ono što ti srce kaže, jer nikom ne duguješ svoj život.
Čak ni meni.
Jesu li izgorila? Mogu još napraviti. -Ne, ne.
Volim kada se prepeku.
Monika me ostavila. -Jeste? -Da, kad sam joj rekao da se razvodite.
Verovatno je nisam trebao pitati da se uda za mene.
Nisi valjda. Jesi?
Sa mnogo reči. -Jadna devojka
GODINU DANA KASNIJE
LOS ANĐELES
Tata?
Tata, kući sam.
Semi?
Mislim da imam srčani napad.
Dođi ovamo.
To je napad panike. I tvoja majka ih ima.
Šta si radio kada ih dobije? -Pravio sam joj čaj. -Dobro.
Plus si iscrpljen. Ne spavaš. Čujem kako šetaš noću
ili kucaš ona pisa i tri sata na fakultet
svaki dan, to je... -Ne, ne. Ne mogu se vratiti u onaj dom.
Možda se tvoj cimer smirio. -Glasao je za Goldvoter. Ne mogu se vratiti.
Tata...
Ne znam više šta da radim.
Ne želim da te razočaram i obećao sam da ću izdržati,
ali dve godine su večnost i mrzim školu. Mnogo.
I želim da radim na filmu ili seriji i zato šaljem sva ta pisma,
ali niko mi ne odgovara. I moj život ide tako brzo,
ali ne ide nikuda.
Koncentriši se na srkanje. Smiriće te.
Evo.
Možeš pregledati poštu dok ja ugrijem supu.
Od mame je.
Samo neke slike sa neke žurke.
Tata?
Tata, šta...
Tata, nisam mislio... -Ako toliko mrziš školu, nemoj ići.
Ne znam. Želeo bih
zbog tog filma... Ne znam.
Možda sam to trebao rešiti pre mnogo godina, ali...
Znam da ćeš raditi kao lud na svemu što završiš
jer si dete iz starog bloka.
Nikada nećemo poznavati jedan drugog, Semi.
Kako znaš to? Ti i mama se više ne poznajete. Da, poznajemo.
Uvek ćemo.
Znam to zato...
otišli smo predaleko u našoj priči da stvarno kažemo 'kraj'.
Nešto si propustio u pošti.
Dobre vesti?
Naručili su 32 puta po pola sata,
petkom u 20:30 na CBS-u, početak 17. septembra.
Već imamo šest emisija. Kao Stalag 17 ili Veliki beg,
osim što je smešnije. I za televiziju je. I smešno je. -Da.
Ili da se molim Bogu da je smešno. Hoganovi heroji. To je naslov.
Šta misliš? Baš zvučno, zar ne? -Da. -I ako dobro prođe,
možda budem mogao nešto da ti ponudim sledeće sezone.
Možda asistent ili asistent asistentu.
Svakako ne želiš biti na TV-u. Sve piše u tvom pismu.
Sviđa mi se ovo pismo. Pisao sam mnogo ovih
pisama kada sam bio tvojih godina. Želiš da praviš filmove. Zar ne?
Pa, da. Želim. Ali vidite, srećan sam da počnem igde
i to ne znači... -Znaš koga bi trebao upoznati?
Ne zbog posla, jer on to ne radi. Da li bi želeo da upoznaš
najvećeg režisera koji je ikad živeo? Upravo je u hodniku.
Hajde.
Sačekaj ovde minutu.
Ovo je Nona. Nona će te paziti. On nije ovde.
Na ručku je. -Tako je. -Hoćeš da sačekaš? -Da, sačekaće. Sedi.
Srećno.
Moglo bi trajati satima.
U redu mali, imaš pet minuta. Verovatno jedan. Ustani.
Skini kravatu. Imaćeš veće šanse.
Kažu mi da hoćeš da praviš filmove.
Da gospodine, želim. -Zašto? Ovaj posao će te pocepati.
Pa...
Šta znaš o umetnosti, mali?
Mnogo volim vaše filmove. -Ne. Umetnost. Vidiš onu sliku tamo?
Da. Vidim je. -Priđi joj.
Pa, šta je na njoj? Opiši. -Dobro. Tu su dva čoveka,
na konjima su i traže nešto.
Možda izviđaju. -Ne. Gde je horizont?
Horizont? -Gde je? -Na dnu. -Tako je.
Idi do ove slike.
Pa?
Da, dobro. Tu su pet kaubojaca.
Mogli bi biti indijanci... -Ne, ne! Gde je horizont?
Tamo je. -Gde? -Na vrhu slike.
U redu, dođi ovamo.
Zapamti ovo. Kada je horizont na podu, to je interesantno.
Kada je horizont na vrhu, to je interesantno.
Kada je horizont u sredini, to je dosadno sranje.
Sada, srećno ti bilo.
I gubi mi se iz kancelarije! -U redu.
Hvala vam. -Nema na čemu.
EXYUSUBS.COM