Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KARÁCSONYI MESE
Egyszer régen, nagyon régen,
egy világban, mely egész másnak tűnt, mint a miénk,
bár nem is oly sokban különbözött,
amikor még délutáni matinévetítéseket tartottak a mozikban,
a város egyik filmszínházának nézőterén ült Karl-Bertil Jonsson.
Robin Hood!
Akkoriban még egy 14 éves fiú érdeklődése
nem volt szükségszerűen szexuális jellegű.
- Hajrá, Robin! Te fogsz győzni. - Elhallgass már, kölyök!
Hősiesség, gyönyörű, nemes hölgyek,
bajtársiasság és szabadtéri testmozgás.
Mindezek tűntek Karl-Bertil Jonsson számára
az élet ajánlotta legcsodálatosabb élvezeteknek
és a legfennköltebb örömöknek.
Ki ne maradjon a törvényen kívüliek legfőbb szabálya:
lopj a gazdagoktól, és add a szegényeknek!
Látta valamelyikőtök Mariont?
KIHAGYHATATLAN HESEKIEL RAFT ROBIN HOOD-ALAKÍTÁSA
Akkoriban még ugyanannyi kocsi járta a város utcáit, amennyi ló,
és az emberek még egymás szemébe néztek,
mivel nem volt mobiltelefonjuk.
Nézz a lábad elé, édes fiam!
Szegényekből sem volt kevés az utcán.
Akkoriban még nem volt szégyen a szegénység.
Ahogy közeledett a karácsony, az üzletekben egyre nőtt a forgalom.
Akik már eleve gazdagok voltak, így még gazdagabbak lettek,
a szegények pedig még szegényebbek.
A leleményesek pedig a jelek szerint még leleményesebbek.
- Neked hoztam, Esther. - Egy alma.
A karácsonyt megelőző napokban
a Királyi Postaszolgálat diákokat foglalkoztatott éjszakai munkára,
mivel az alkalmazottak munkaideje délután öt órakor lejárt.
Igyekeznünk kell, szaporán!
Fontos volt, hogy szentestére mindenki megkapja a csomagjait.
Nézzenek oda! Új postásunk van.
Karl-Bertil Jonsson nem bánta, hogy a beérkező csomagokat kell szortíroznia.
Tűnés! Ez az én helyem. Neked ott kell állnod. Sipirc!
Ellenkezőleg. Nagyon is élvezte, hogy végre önállóan kereshet pénzt.
Hajnali négy órakor Karl-Bertil Jonsson
az utolsó becsomagolt kristályvázát is ripityára törte
a postahivatal betonpadlóján, majd elindult haza.
Karl-Bertil!
Viszlát holnap!
- Ügyefogyott. - Pápaszemes.
Ideje lenne megtanulni megvédeni magad.
Annak semmi értelme.
De van, csak emeld fel a kezed, és lendíts vele!
Ne haragudj!
Ajjaj! Nem sérültél meg?
Kutya bajod. Kutya bajod.
Tűzifát tessék! Príma nyírfaaprítóst tessék!
Veszek tűzifát. Zárkózz be szépen a kocsiba, és maradj nyugton!
- Jól van. - Helyes.
Jó estét! Úgy látom, hogy csak félig teli zsákjai vannak.
Nem akad esetleg nagyobb, ami tele van?
Little John, ide hallgass, támadjuk meg a seriff embereit a tölgyfáról!
Haha! Gyerekjáték lesz.
Mennyei atyám! Arra fel sem tudok mászni.
Eközben Marion gondolatai a titokzatos idegen körül jártak.
A jó Robin Hood megmentette az életemet. Vajon viszontláthatom még?
A jó Robin Hood megmentette az életemet.
Vajon viszontláthatom még?
Ez príma minőségi nyírfa aprítós, uram.
Tégy úgy, mintha itt se lennék!
Nem láttál erre egy barna sapkás kislányt?
Mennyire volt kicsi?
Ez mi a csoda?
Hát, Robin Hood.
Robin Hood? Remek példakép az előkelő fiúknak.
Már nem is zavarlak. Szép napot!
Vajon merre mehetett az a semmirekellő kis csirkefogó?
Andersson, a kikötőbe!
Köszönöm! Te vagy az én hősöm.
- Hahó! A képregényem! - Te nem értesz a szóból?
- Mondtam, hogy maradj a kocsiban! - De ellopta tőlem...
Elvehetik az órádat!
- De az a lá... - Menjünk!
Most talán megsajnáltátok Karl-Bertilt,
de én mondom, fölösleges szánakozni rajta.
Igencsak jómódú családból származott.
Az apja, Tyko Jonsson tulajdonában volt a város legnagyobb áruháza.
- De erős vagy! - Ugyan! Még többet is elbírnék.
Vagyona napról napra nőtt a sok eladott a terítőből és mikulásvirágból.
Beata?
Kedves alkalmazottaim,
az idei végelszámolás meglepetése a végeredmény, végeredmény...
Vagyis az idei bevételünk... Túl sok beszéd.
Kedves alkalmazottaim, a végelszámolás eredménye... Ne!
Az idei bevételünk valóságos... Köszönöm, Beata, köszönöm!
Azt kérdeztem az imént, kész-e a kis Karl-Bertil az indulásra.
Nem tudom, de olyan nehéz megérteni, ha franciául beszél.
Csak azért nyüstölöm, hogy megtanuljuk a nyelvet az antibes-i vakációnk előtt.
Csináljon egy szendvicset, én szólok Karl-Bertilnek!
Ki tudja? Még találhat magának vőlegényt a nyaraláson.
- Nem kell nekem vőlegény. - Karl-Bertil?
- Hogy állsz a mai beszédeddel? - Viszek egy puskát.
Úgy menni fog. A forraltbor-partink meghívottjai?
Szinte még senki sem jelzett vissza.
Tyko, attól félek, hogy nem vagyunk elég elegánsak.
Majd meglátod, amint tudomást szereznek a negyedéves eredményről,
- akkor megrohamozzák a házat. - Úgy gondolod?
Feltenném rá az utolsó koronámat is, kis cukrozott fánkom.
De a forraltbor-partiig már csak néhány nap maradt.
Várj egy picit! Csak felszaladok Karl-Bertilért, jó?
Karl-Bertil?
Rosenquisték!
Ejnye, kisfiam, apád már odalent vár!
- Az meg mi a csuda? - Csak egy kocsi.
Milyen ügyesen festetted ki! Nagyon szép lett.
Milyen gyártmány?
Egy igazi ritkaság. Pontosan nem is tudom.
No, iparkodj!
Megkínálhatom fagylalttal?
Hahó!
Ez még a tiéd. És el ne feledd, mit csinál egy vérbeli Jonsson!
Pénzt keres?
Jaj, nem, kitesz magáért.
Nahát! Rosenquisték! Szép jó reggelt!
Igazán kellemes téli nap várható.
Mindenki itt van, ahogy óhajtotta.
Egy nap majd te állsz a helyemben.
Nohát!
Nyolc kiló darált hús...
Mi a csuda legyen?
Kedves bolti alkalmazottak!
Közelednek a csodás napok,
melyeken talán még a szokásosnál is jobban csillog a tekintetünk.
Vagyis közeledik az időszak,
amikor Jézus Krisztus a jászolban vásárlásra buzdít minket.
Látni akarom, ahogy sikálnak, és takarítanak,
és szorgoskodnak, és csomagolnak, és rohangásznak még szorgalmasabban,
mert ezáltal...
mind segíthetünk... abban,
hogy...
hogy minden egyes embertársunk,
például a napkeleti bölcsek,
megszerezzék a legkiválóbb karácsonyi ajándékot az ő szeretteiknek.
Boldog karácsonyt kívánok!
Megtapsolnak, bármit is mondok.
Mit szól a beszédemhez, Berntsson?
Bámulatosan inspiráló volt, igazgató úr.
Bizony, jó magam is úgy vélem.
Magammal hoztam Karl-Bertilt, hogy segítsen a slágerjáték kiválasztásában.
- Akkor elhalasztjuk a postabontást? - Egy frászkarikát!
Nincs vesztegetni való időnk. Olvassa fel!
Tisztelt Jonsson igazgató úr, örömmel értesítjük, hogy önt választottuk a...
Gyere, nézz csak szét!
Hátha találsz valami szórakoztatót, amivel elütnéd az időt.
A tavalyi gőzmozdony vitathatatlan siker volt.
De vajon mi legyen az idén? Egy kocsi lendkerékkel?
Vagy egy cirkuszi majom, ami körbe-körbe jár? Mit gondolsz?
- Fogas kérdés. - Te gyerek vagy, ezért szakértő.
Örömmel értesítjük, hogy önt, Tyko Jonssont választottuk
- a város idei... - Ez például csuda mókás.
Mit szólsz hozzá? Na, mit szólsz?
Gyári hibás lehet. Azonnal javíttassa meg!
Elég ebből! Olvassa tovább!
...értesítjük, hogy önt, Tyko Jonssont választottuk
a város idei jótevőjének, miután oly sokkal jár...
Mi a fene? Még hogy jótevőnek? Nem vagyok holmi szamaritánus!
Tüstént járjon utána ennek a szamárságnak!
Máris, igazgató úr.
- Nem találtam semmit. - Nem. Minek is hoztalak magammal?
Szólok Rubennek, hogy vigyen el a postára.
- Az meg mi? - Az valóságos gyalázat.
Kétezer-ötszáz hibás ágyrugó érkezett hozzánk Németországból.
- Visszaküldjük mindet. - De ez mulatságos.
Rá kell gyújtanom.
Igazgató úr!
Igazgató úr! Igazgató úr! A könyvelésről jövök.
- Felfedeztem a hibát. - Halljam!
Az idén havi rendszerességgel eljuttatunk egy,
épp hogy csak számottevő összeget Hedqvist asszony gyermekmenhelyének.
Hogy lehetséges?
Bizonyára tévedésből kapják az ön klubja helyett, uram, az a Hedqvist bár.
Egy kis jelentéktelen könyvelési hiba. Alkalmanként előfordulhat.
Állítsa le a kifizetéseket, de azonnal!
Máris, igazgató úr!
Kérem! Úgy nézek ki tán, mint a Mikulás?
Nahát, lehetséges, hogy káprázik a szemem?
Az ott nem más, mint a vén HK Bergdahl.
Ez az alak úgy fenn hordja az orrát, hogy köszönésre sem méltat.
Jó napot!
Megengedi, hogy boldog karácsonyt kívánjak, uram?
Viszont kívánom, jó uram!
Remélhetem, hogy találkozom a családjával
a szokásos gardenpartinkon, Mentonban jövő nyáron?
Látod? Menton.
Aha. HK Bergdahl.
Ne feledd, fiam, mit csinál egy igazi Jonsson!
- Kitesz magáért? - Dehogy! Pénzt keres, természetesen.
Karl-Bertil!
Cseréljünk helyet! Már képtelen vagyok követni a sok nevet.
- Nem, én inkább itt maradnék. - Sipirc! Tűnés!
Ha minden körzet számot kapna, könnyebben haladnánk.
Hogy mi?
Osszuk fel az országot számokra, helynevek helyett!
- Az irányításhoz? - Találó név. Irányítószám.
- Tizennégy! - Tizennyolc! Lulea!
Visby, húsz!
Huszonegy! Külföld!
KÖSZÖNJÜK A FORRALTBOR-PARTIRA SZÓLÓ MEGHÍVÁST, ÉS ÖRÖMMEL RÉSZT VESZÜNK.
Jonsson asszony vagyok, az uramat keresem
Telefonja van, uram, Jonsson asszonytól.
Marianne, mókuskám! Tudod, mennyire bosszant, ha munka közben háborgatsz!
Ugyan már!
Tyko, képzeld csak, most kaptam választ
a Bergdahl házaspártól a forraltbor-parti meghívója kapcsán.
Nem találok szavakat.
És képzeld, felhívott Rosenquist asszony, hogy jönnek.
Nem is értem. Reggel még köszönésre se méltattak.
Azóta meg folyamatosan szól a telefon.
Történt valami? Talán tudnom kellene valamiről?
- A város idei jótevője. - Mit mondtál?
Halló?
Most le kell tennem, mókuskám. Majd elmagyarázom.
Leállítottam a kifizetéseket,
és felszólítottam őket, hogy fizessék vissza a kapott pénzt.
Elment az esze? Természetes, hogy támogatnom kell egy gyermekotthont.
Manapság roppant fontossággal bír minden segítség,
melyet a társadalom legsebezhetőbb tagjainak biztosítunk.
Mikor is lesz az ünnepség?
Úgy rémlik, hogy karácsony napján a Grand Hotelben.
Marianne-nak kell egy új ruha.
Én meg elmegyek előtte a borbélyhoz, és lemosatom a kocsit.
Valamint meglátogathatná Hedqvist asszonyt.
- Kicsodát? - A nevelőotthon vezetőjét.
Akit el kell vinnie az ünnepségre, az etikett szerint.
Hogyne.
Kalmar!
- Húsz! - Visby!
Huszonegy! Külföld!
Megállj!
Nem tetszik Kronlund mester szisztémája?
Amit 1843-ban vezettek be? Ki volna a főkolompos?
Karl-Bertil az. Az ő ötlete volt.
- De irányítószámokkal gyorsabb. - Hallgass!
Jól nézzétek meg!
Egy ártatlan kis boríték hevert a padlón.
Ha nem veszem észre, nem kerül kézbesítésre.
Ha Kolumbusz levele nem jut el Izabella királynőhöz,
Amerikát sosem fedezik fel.
Ha Gusztáv levele elkallódik Dalarnába menet,
nem lett volna Vasa-dinasztia.
Ha Caesar nem jut el Kleopátrához, ha Napóleon győz Waterloonál,
milyen sorsra jut a világ?
Franciaországéra.
Elhallgass!
Egy elkallódott levél egyenértékű egy elveszett élettel.
- És... - Sosem nyithatjuk fel mások postáját.
- Hangosabban! - Sosem nyithatjuk fel mások postáját.
- Oskar? - Igen?
Rád bízom ennek a levélnek a továbbítását.
És Karl-Bertil, mára már végeztél.
- De én nem akartam... - Az apád hívott, odakint vár rád.
Helyes! Folytassátok!
Legközelebb kapsz egy fülest. Irányítószám! Hallatlan ostobaság!
Ellátogatunk Hedqvist asszony gyermekotthonába.
Nekem miért kell mennem?
Hogy úgy tűnjön nekik, mintha szeretném a gyerekeket.
Jó estét, Jonsson igazgató úr! A Dagbladettől jöttünk.
- Hadd gratuláljak a kitüntetéséhez! - Köszönöm!
Hozzá ne érjetek a kocsihoz, gyerekek! Sipirc!
- Bámulatos volt! - Esther!
Ne feledd, kérlek, hogy ez egy vidám dal!
- Mosolyogj! - Csodálatos volt!
- Kiváló, kiváló. Jó. - Szaladjatok gyorsan! Kérem a kottákat!
- Tüneményesek. - Helyes.
Különösen kedvemre való volt... az a legátódarab,
- Megbocsásson, de hogy hívják önt? - Jonsson. Tyko Jonsson.
Én vagyok az otthonuk támogatója
az áruházam által, Jonsson és fia.
Nézze el nekem, de épp rengeteg a dolgom!
Mindjárt vacsoraidő és egymagam vagyok.
- Úgyhogy kérem, bocsásson meg! - Hoppá! Hogyne.
Ismerem a támogatóink zömét, de önhöz még sosem volt szerencsém, Jonsson úr.
Nem, ügyelek rá, hogy roppant diszkréten intézzük.
Meglep, hogy eddig nem dicsekedett.
Az emberek többnyire szívesen hencegnek a nagylelkűségükkel.
Ízléstelen szokás. Roppant ízléstelen.
Kivéve, persze, ha rendkívül csekélyke az összeg.
Kylliki és Lisa, nem hoznátok egy kis vizet?
Ugyan, erről szó sincs!
Mindazonáltal a körülmények rákényszerítettek,
hogy végül reflektorfénybe lépjek.
Ugyanis kaptam egy kitüntetést, amit minden évben annak ítélnek oda,
aki sokat tett a társadalom legrászorulóbb tagjaiért.
Jaj, kérem, miért nem ezzel kezdte, Jonsson úr?
Kérem! Tiltja a velem született szerénységem.
Hát, hirtelen nem is találok szavakat.
Kedvesem, meg se szólaljon! Még jómagam is meglepődtem.
Ezért az lenne a kérdésem, hogy hajlandó-e velem tartani kegyed
a karácsony napján rendezett ünnepségre.
Sajnálom, de nekem gondoskodnom kell a gyerekekről.
És mit szólna egy szerény hozzájáruláshoz?
Hátha némiképpen ösztönözné kegyedet a részvételre.
Mivel a támogatónk, bizonyára tudja, hogy béreljük a házat
- Silverschlöd grófnőtől. - Hát persze. Aha.
- Az év végéig. - Vagy úgy!
A gyermekek háborús országokból jöttek, a szüleik ott maradtak.
- Istenkém! - Szeretnénk egy épületet,
ahol nem kell bérleti díjat fizetni. Ruhák kellenek, egy szakácsnő,
egy tanár és persze új kazán, ami nem romlik el állandóan.
Biztosíthatom, gondoskodom új kazánról.
- Csodálatos, ugye? - Igen.
- És a tűzifáról is? - Megígérem.
Mosolyognának, kérem?
Ajajajajaj!
- Nincs semmi baj. Nincs semmi baj. - Szegény Esther beteg.
Ha befáradna az irodámba, letakarítanám a...
Ne fáradjon vele!
Várj! Add vissza a képregényemet! Állj meg! Hahó!
Állj meg!
Marion!
Hányszor mondjam neked, az a legokosabb, ha rögtön behúzol egy nagyot.
Milyen nehéz lehet találni valamit, ami a gyerekek szemében mulatságos?
- Nézd csak, Lisa! Ide süss! - Még egyszer, Karl-Bertil!
- Nézd csak! - Egy pillanat!
- Ez meg mi? - A rugó, amit reggel kaptam.
Végre rájöttem. A hibás német ágyrugó.
Magától lemegy a lépcsőn.
Átkozott legyek, ha tudom, hogy nevezhetnénk el.
Lépcsőző!
Legyen a játék neve Lépcsőző! Ez mulatságos.
- Ez meg mi? - Most le kell tennem. Viszlát!
Fogalmam sincs, Lisa.
Most mit mondott?
Azt, hogy van egy karórépa a szekrényben.
Talán úgy értette, hogy tálalták a vacsorát.
Én mondom neked, csodálatos érzés jótékonykodni másokkal.
Egész nap csak telefonáltam. Broadmanék is csatlakoznak.
Mégiscsak jól mondják, a jóság szívmelengető.
Már csupán az etikettet kell kitanulnod.
Az etikettet? Mintha nem ismerném az illemet.
Ez meg mi az ördög?
- Csiga. - Ki eszik ilyet?
Bergdahlék meghívtak minket jövő nyárra a gardenpartijukra.
Ismerkedjünk a francia konyhaművészettel!
Örömmel ismerkedek a francia konyhával, csak nem az utálatos csúszómászóival.
- Hogy kell enni? - Fogd a csipeszt, így ni!
Majd próbáld erősen megszorítani a házát!
Egyébként gondolkodtam a forraltbor-partin is,
és úgy vélem, remekül feldobná, ha meghívnánk rá azt a gyermekkórust.
Micsoda szamárság! Most verd ki a fejedből!
Pedig olyan csodásan festenének szalonban!
Akkor neked kell ügyelned a kínai porcelánokra.
- Igen, tudom. - Hoppá!
- Mit hablatyol ez? - Azt, hogy itt egy rendőr bilincsben,
de szerintem úgy értette, hogy itt van a rendőrség.
- Nem. - Jó estét!
Épp a szokásos ellenőrzést tartottuk,
amikor egy nevelőotthonbeli leány birtokában megtaláltuk ezt.
Ez Karl-Bertil Jonsson tulajdona, Stjärnvägen 18.
Aha. Halljam, mit tudsz erről a botrányos esetről!
Semmit, papa.
Csupán visszahoztuk a lopott tárgyat.
A kis csirkefogó javítóintézetbe kerül.
Büszke vagyok rá, hogy támogathatom a rendkívül éber rendőrségünket.
Parancsol egy forró puncsot?
Szolgálatban tilos. Békés karácsonyt és minden jót!
Én adtam neki a tárcát.
Hogy mit mondtál?
Nem lopta el a tárcát, én adtam neki.
Igen. Mindvégig ezt hajtogattam.
Te neki adtad a valódi aligátorbőr-tárcádat,
amit a 10. születésnapodra kaptál?
Mert azt hittem, szabad.
A saját pénzem volt benne, az, amit a postán kerestem.
Azt csinálok vele, amit akarok, a papa mondta.
- Azt állítod, hogy a leány ártatlan? - Nem tett semmi rosszat.
Vagy úgy! Ez esetben mi már nem is zavarunk.
Kívánunk az egész Jonsson családnak boldog karácsonyt.
Boldog karácsonyt!
- Te komolyan...? - Tyko!
Mielőtt akár egy szót is szólnál, Karl-Bertilnek igaza van.
A saját pénzével ahhoz kezd, amihez akar. Te mondtad.
- Amihez akar? - Menj szépen!
Ülj le nyugodtan a kandalló elé! Hamarosan odaviszem a papucsodat.
- És ami a... - És puncsot is kapsz.
Te meg, fiatalember, azonnal menj a szobádba!
Egy kis forró puncsot.
Karl-Bertil!
- Az a leányzó... - Nem is ismerem őt.
Nem vagyok ostoba, kisfiam.
Ide figyelj!
Tudom, hogy a jó szívedre hallgatsz, de apádnak igaza van.
Vannak, akik kihasználják mások jóságát.
Az volt édesapád első tárcája. Ezért bír a számára érzelmi értékkel.
Az érzelmi értéket pedig nem lehet pénzben mérni.
- Visszaszerezhetem tőle. - A szegénynegyedből?
Nem engedhetlek oda.
Valóban nagyon szép. Egy kocsihoz képest.
Köszönöm!
- Jó napot! - Jó napot!
Szeretnék egy ilyen orvosságot.
Három-ötven lesz. Nicsak! Milyen szép ez a tárca!
A nagymamámé.
A nagyim szereti Robin Hoodot.
Én is kedvelem.
Megszámoltam a szappanokat. Egyet se tegyetek el, világos?
- Jaj, ne nyaggass már! - És szép legyen nekem!
- Megint itt van a postás hölgy! - Hurrá! Megjött a posta!
- Leveleket kaptunk! De jó! - Olyan izgatott vagyok!
Hé! Csituljatok! Hallgassatok már! Ha nem csöndesedtek el, nincs posta!
- Jó napot, asszonyom! - Magának is!
- Boldog karácsonyt, kislányok! - Boldog karácsonyt!
Lássuk! Legyen az első Tuija!
- Susanna! - Igen!
Inga!
- Kylliki! - Igen!
- Aztán Ritva. - Nézd! A mamám írta!
Lisa!
Hanna!
Képzeljétek, a mama befogadott egy kiskutyát!
Lesz egy kutyám!
Ne bámulj már!
Tudod, mi lesz azokkal, akik nem kapnak levelet?
Őket örökbe adják.
- De mit jelent az, hogy örökbe adni? - Azt, hogy új anyukád lesz.
- De én a régi mamámat akarom. - Pedig jobban járnál egy újjal.
Igen, a régi már eléggé megviselt.
- Én a múlt héten két levelet is kaptam. -Tessék? Tényleg?
Megvárattál. Lássuk, mit hoztál! Pakolj ide!
Ez nem túl sok.
Mindegy. Most pakold ki a zsebeidet!
Mutasd, mi van a zsebedben, Vera! Nosza!
Ürítsd ki a zsebeidet!
Orvosság? Nahát! Ez jól jön.
- Esthernek hoztam. - Igen, gondoltam.
- Szeretném odaadni neki. - Ereszd! Ereszd!
Jut eszembe, honnan volt pénzed orvosságra?
Vera, válaszolj!
Esther!
Mi ma sem kaptunk levelet.
Gyere!
- Elolvassuk anyu levelét? - De hiszen nem kaptunk.
Én nem egy újról beszélek. A régi is ugyanolyan nagyszerű.
Várj csak! Megvan.
Drága imádott kislányaim!
Bocsássatok meg, hogy rég nem írtam, de mostanság annyi elintéznivalóm akadt.
Útlevelet kérvényeztem, hogy értetek menjek.
A vonatok még járnak, a múlt hónapban egész sok embert felengedtek.
Édesanyátok.
- Itt álljon meg! - Itt?
Igen. Ajándékot vennék.
Nem. Tudod, mit mondott édesanyád. Azt kérte, hogy egyenest menjünk haza.
Nem akartam elárulni, de magának lesz az ajándék.
Ugyan! Pár percnyi kitérőből még nem lehet baj.
Várj! Pillanat! Ha veszély fenyegetne...
- Rögtön behúzok egy nagyot, ígérem. - Helyes.
Szervusz!
Szia, Esther! Ő az én kishúgom.
Épp erre sétáltam.
- Nem a tárcádért jöttél? - Nem. Dehogy is.
- Karl-Bertil vagyok. - Vera.
Vera, azért lenne valami, amit szeretnék tőled visszakérni.
- Tudtam én. Csak a tárcádért jöttél. - Nem, a képregényemért.
Kissé furcsa, hogy Robin Hood a hősöd.
Lop a gazdagtól és a szegénynek adja.
Miért furcsa?
Te fordítva teszed.
Lopni a gazdagoktól és a szegényeknek adni.
Egy ifjú anyát gyermekeivel kitettek az otthonából.
Eresszetek már be!
Egy részeg apa magában kesereg.
Mi az ördögöt bámulsz?
Eresszetek be!
Egy szegény hontalan férfi szinte halálra fagy,
miközben egy szomorú utcalány tüstént megállapítja hősünkről, hogy túl fiatal.
Közelgett a karácsony.
Az az alak Lagerstähl, neki van lekvárüzeme.
Oda kellene mennem kicsit diskurálni.
- Megállj! Meg ne mozdulj! - Mi a baj?
Nevetség tárgyává tennél minket, Tyko?
Mit vétettem?
Talán korpás a zakóm? Csálé a választékom? Verejtékezem?
Rosszabb. Nézz csak le!
Jóságos ég! Megyek, és máris orvosolom a problémát.
Túl késő. A Bergdahl házaspár!
Mondja, a parketta füstölt tölgy, nem igaz?
- A plafon diófából készült. - Én a padlójukról beszél...
Az nem füstölt.
Nahát, megjött Karl-Bertil!
Kérem, bocsássanak meg! Exkuzálnám magam.
Tudja, örülök, ha jó emberek érdeklődnek a nemes ügyeink iránt.
Hogyne. Hallott már a Polio-gáláról?
Polio? Nagyszerű lehet.
Na, mit mondtam neked?
Remélem, elfogadható mentséged van erre.
- Beata! Mintha kopognának. - Mi az? Mit csináljak vele?
Jó napot! A nevem Hedqvist asszony. A gyerekeimet énekelni hívták.
Ha nem tévedek, ez a Jonsson-rezidencia.
Jó helyen jár, kedveském. Jó helyen.
Hedqvist asszony, megkérhetném, hogy vigye át a gyerekeket a túloldalra,
a konyhai bejárathoz? Ott sokkal praktikusabb.
Igen, hát Hogyne. Gyertek!
Nagyszerű! Még hogy a konyhán át!
Hallatlan arcátlanság! Sokkal praktikusabb.
Ennél varázslatosabb kórust nem hallottam a vasárnapi iskola óta.
Milyen csodás! Kérem, parancsoljanak egy kis finom forralt bort!
Igen! Vagy egy kis pálinkát!
Vera?
Legyen szíves, asszonyom!
- Tessék? - Csodálatos előadás volt.
Köszönjük!
Csakhogy feltűnt, hogy az a kislány nem érzi jól magát.
Igen, szegény kicsi Esther!
Igyekszem segíteni, amennyire tőlem telik,
de manapság drága a gyógyszer.
Én orvos vagyok. Meglehet, hogy a szolgálatára lehetnék.
A feleségemmel egy nagy birtokon lakunk, a város mellett.
Az ottani friss levegő jó hatással lenne a tüdejére.
Csakhogy sajnos nincs lehetőségem Esthert vidéki kirándulásokra vinni.
Amire én gondoltam, tartósabb megoldás lenne.
Nem született gyermekünk, mindkettőnk mély fájdalmára.
Úgy hallottam, hamarosan elveszik öntől az épületet.
Ha pénz kellene egy új otthonra, én segíthetek.
Minden gyermeknek jobb lenne egy igazi otthonban,
ám akkor is kénytelen vagyok betartani a szabályokat.
Meg sem fordult a fejemben az ellenkezője.
Ugyanis egy gyermek nem holmi árucikk.
Esther és a többi kisgyermek szolgálatára.
DR. WENTZEL FÜLL-ORR-GÉGÉSZ
Fácánvadászat? Nagyszerű.
Bizonyára beszorítjuk a naptárunkba. Majd igyekezni fogok.
Amíg a férfiak lövöldöznek, mi majd ismerkedünk a művészettel.
Nahát! Az igazán izgalmas lenne.
Nyavalyás fácánok! Pompás mulatság lehet.
Karl-Bertil! Végre megérkezett.
Az idei adókalendárium,
melyben feltüntetik az ország minden gazdag polgárát.
Nézd csak meg a harmadik oldalt! Hátha találsz rajta valami érdekeset.
Beata! Ne feledje a szalvétákat!
Látod-e, ki került feljebb 18 hellyel a tavalyi óta?
- Ez jó. - Jó? Ez fenomenális!
Tyko!
Ahhoz képest, hogy nincstelenül kezdtem.
Jaj, ne, Tyko! Már megint a vagyonodat summázgatod? Nem szégyelled magad?
Hogy vagy, drágaságom? Mintha kissé nyúzott lennél.
Hoppácska! Tüstént utolérem Bergdahlt.
Pontosan mit is írnak?
Azt, hogy hosszasan vakációzhatunk Antibes-ban?
- Azért ne essünk túlzásba! - Tyű, de gazdagok!
Frászkarikát! Ugyanezen a helyen áll sok-sok éve.
Nem. Tavaly fentebb volt, jól emlékszem.
Robin Hood!
- Hogy kerülsz ide? - Azért jöttem, hogy segítsek.
Lopsz a gazdagoktól, hogy a szegényeknek add?
De jó! Nálunk sok minden van.
- Nem az a legfontosabb. - Hát mi az?
Marion megmentése.
Te lopj a gazdagoktól, és add a szegényeknek!
Én? Nem. Nekem az nem megy.
Karl-Bertil, mindenkinek van küldetése.
No, de már kezd pirkadni, vissza kell mennem Sherwoodba.
- Van lépcsőtök? - De lenne még kérdésem.
Ha valóban szeretnél segíteni a szegényeknek,
többre mennél egy modernebb adózási rendszerrel.
- Az nem lenne izgalmas egy filmben. - Hát ez az! Gyorsan tanulsz, cimbora.
Nem csapok zajt.
Lopjak a gazdagoktól, és adjam a szegényeknek?
Hogy?
Milyen mókás kis kalap!
Az Märta nénié. Itt felejtette. Kérem!
Karl-Bertil!
Szeretnélek megkérni, hogy tedd be a csomagok közé Märta néni ajándékát!
De az szabálytalan lenne.
Hiszen kifizetem a postaköltséget.
Nem vagyunk mi potyázók.
Hol az ördögben van az adókalendáriumom? Nem láttátok?
- Megyek. - Jó mulatást a postán!
Mondja, ez az, amit tegnap kiválasztottam?
Csak tegyék a sarokba, ott pompás helyen lesz!
Az éjszaka egy terv fogalmazódott meg Karl-Bertil fejében.
Döntésre jutott.
Ha Robinnak megy, Karl-Bertilen sem foghat ki.
Szortírozni kezdte a csomagokat,
és most még alaposabban odafigyelt a címzésekre.
Ha a címzettnél az állt,
hogy telefonközpontos, ápolónő, vagy építőmunkás,
hagyta, hogy célba érjen a doboz.
Amelyeken az állt, hogy hivatalvezető, erdészgazda, vagy igazgató,
azokat becsúsztatta a saját kis zsákjába.
Jó napot!
- Talán máris itt a karácsony? - Igen.
- Miért nem jössz? Kezdődik a szünet. - Itt maradok.
- Fontos, hogy időben végezzünk. - Tényleg félnótás vagy.
Ne feledd, hogy figyellek!
Amint Karl-Bertil egyedül maradt, elővette apja adókalendáriumát,
hogy ellenőrizze a címeket.
Akiknek az éves jövedelme meghaladta az 50 ezer koronát,
azok dobozát visszatette a zsákba,
míg azok, akik kevesebbet kerestek, megkaphatták a küldeményüket.
Az egyik csomagot a saját apjának címezték.
Márpedig ha valakit egy eszme vezérel, annak jó példát kell mutatni.
Nincs kivételezés, megy a többihez.
- Jó napot! - Szervusz!
Jól van, most már elég díszünk van. Kezdődjék a karácsonyi fürdő!
Csoda szép lett.
Csakhogy hiányzik a csillag a tetejéről. Így nem igazi a karácsonyfa.
- Szerintem sem. - Mindenki menjen a fürdőbe!
Amikor a különleges zsák megtelt,
Karl-Bertil megcímezte a saját otthonába.
Inspekciót tartunk.
- De... - Oskar?
Igen?
Dahlén kereskedő.
Ez Bergdahl hivatalvezetőé.
Erdészgazda. Hogy szortíroztad te ezeket?
Gondoltam, hogy karácsonykor fontos,
hogy a társadalom oszlopai megkapják az ajándékukat.
Ezért fogom kézbesíteni személyesen.
Bámulatos ötlet. Micsoda csodálatos gondolat!
Képzelje, ez az első munkanapom!
- Bizonyára helytáll. - Borzasztóan izgulok.
- Önöknek segíthetek? - Köszönöm, csak nézelődök!
Legyen kettő?
Most már végleg elromlott.
- De megígérte, hogy megfürödhetünk. - Igen.
- Már régóta nem tudtunk fürdeni. - Nem, én is tudom, de ne!
Menjetek vissza! Nyomás!
Nosza! Takarózzatok be alaposan! Én megpróbálok intézkedni.
Megkérhetném, igazgató úr, hogy vegye fel ismét a megbeszélt pózt?
Természetesen, természetesen.
Megérkezett az ünnepi időszak összesített eladási jelentése.
Úgy véltem, hogy látnia kell.
Nahát, görgessenek fenyőtobozon! Ez rekord.
Hála az új játéknak. A Lépcsőző hatalmas sikert aratott.
Igen! Még ma sem értem, hogy pattant ki az ötlet a fejemből.
Tyko!
Elnézést! Hedqvist asszony hívta. Azt mondja, sürgős.
Kénytelen lesz várni. Ide ünneplés dukál.
Egészségére, Berntsson!
Értem. Köszönöm! Viszlát!
Mit mondtak? Meg tudják javítani?
Hogy? Igen, igen, persze. Semmi gond. Szaladjatok! Máris megyek, menjetek!
Dr. Wentzel beszél?
Igen, az az. Az unokám örülne neki.
És milyen remek áron adják!
Menj szépen játszani!
Na, mit szól? Ugye milyen furfangos játékaik vannak?
Nézzenek oda! Képzeld csak, le tud menni a lépcsőn.
Talán én is vehetnék egyet Lisának.
Rendben, akkor csomagolja be, legyen szíves!
De természetesen kap mellé egy kis sonkát is.
- Kérem, álljon meg, uram! - Mit óhajt?
Lenne olyan kedves, és visszafáradna?
- Nos, mit akar? - Csupán erről van szó.
Ifjú hölgy, én vagyok Tyko Jonsson, az igazgató.
- Az enyém az egész áruház. - Hogyne.
- Van valami probléma? - Igen, ez a nőszemély.
Nem. Ez egy bolti tolvaj, aki az igazgatónak mondja magát.
Ez így igaz.
- Melyik igaz? Az eleje vagy a vége? - A vége.
Boldog karácsonyt másoknak!
- Ruben! - Igen?
Karl-Bertil? Boldog karácsonyt!
Drága imádott kisfiam, igazán különös dolog történt.
Az imént egy hatalmas zsáknyi csomag érkezett a nevedre.
Valóban?
Tényleg! Nem, azt még szortíroznom kell. Házi feladat.
De azért azt mégsem várhatják el tőled, hogy szenteste napján is dolgozz.
Mindenkinek megvan a maga küldetése.
A derekasan végzett munka elégedettséggel tölt el,
és az az alap, melyre a társadalom épül.
Megáll az eszem.
BOLDOG KARÁCSONYT
EGY ISMERETLEN JÓTEVŐTŐL
Karl-Bertil!
Ezt még tegyük ide!
Rendkívül boldog karácsonyt kívánok, hőn szeretett és jó magaviseletű fiam.
Megszagolod a forralt bort?
Tyko?
Átengedjük a megtiszteltetést.
- Milyen gyönyörű! - De még mennyire!
- Nézd, mit kaptunk! - Igazán? Anyu levelet írt?
Drága, imádott napsugaraim!
Bocsássatok meg, hogy sokáig nem írtam! Nem telik el nap, hogy ne hiányoznátok.
De majd értetek megyek, és ismét egy család leszünk.
Majd megkérdeztem: "Van egyáltalán? Van egyáltalán?"
"Várjon, igazgató úr!", mondta ő.
"Van egyáltalán, Berntsson?", kérdeztem. "Van egyáltalán?"
"Pillanat!", mondta, és amint éppen leült volna,
megint rákérdeztem, hogy "Van egyáltalán?"
Kérdeztem. Erre ő: "Hiszen két adagot is kaphat."
- Mit szólsz? - Istenem, de mókás!
Anders Persson háza ég Jaj, de fényes
Ablakában gyertya lángol
Nézd, hogy táncol Elvarázsol
Ablakában gyertya lángol
Nézd, hogy táncol Elvarázsol
Ablakában gyertya lángol
Anders Persson háza ég Jaj, de fényes
Ablakában gyertya lángol
Anders Persson háza ég Jaj, de fényes
Ablakában gyertya lángol
- Rémesen hideg van itt. - Télen itt mindig meg lehet fagyni.
Drága gyermekeim, végtére is karácsony van.
Úgy van. És bár az idén egyáltalán nincs pénzünk,
megünnepelhetjük a karácsonyt ajándékok nélkül is.
Hisz akár egy fenyőtoboz is lehet kedves ajándék.
Szabad!
Boldog karácsonyt kívánunk mindenkinek!
- Boldog karácsonyt! - Hoztunk nektek karácsonyi ajándékokat.
Rajta, vegyetek nyugodtan!
Tessék! Csak bátran! A tiétek.
- Gyorsan ideért. - Hoztam neki orvosságot is.
Látom.
- De jó! - Ez csak a tiéd. Boldog karácsonyt!
Még sosem láttam ennyi karácsonyi ajándékot!
Hallottam, hogy Hedqvist asszonyt meghívták egy jótékonysági ünnepségre.
A feleségemmel rendeznénk Esther helyzetét a lehető leghamarabb.
Ott talán alkalmas lenne.
Így volna a legegyszerűbb.
Ez az ajándékunk nektek. Boldog karácsonyt!
- Boldog karácsonyt! - Köszönjük szépen!
Nézd meg, mi van benne!
Mire véljem ezt? Miért hozott az úr orvosságot Esthernek?
Mert ő orvos, és egy igen nagylelkű férfi.
De miért kapott külön karácsonyi ajándékot?
Mit gondolsz?
Örökbe akarja adni Esthert?
Drága Verám,
tudod, most mindenki nehéz helyzetben van.
Mindnyájunknak összeszorított foggal kell helytállni.
Esther pedig beteg. Valakinek gondoskodnia kell róla.
- Hiszen én már gondját viselem! - Te még gyerek vagy.
Vera, édesanyád már hónapok óta nem ad életjelet magáról.
És szerintem tudod, mit jelent ez.
Így Esther végre bekerülhet egy rendes családba, ahol gondját viselik.
De boldogtalan lenne. És én sem bírnám ki nélküle.
Te egy kis hazudós vagy.
Nézd, mit találtam!
Egy levelet, méghozzá anyádtól, amit aligha írhatott ő.
Rögtön felismertem a kézírásodat.
Csak szerettem volna boldoggá tenni Esthert.
Levelet hamisítottál. Szégyellhetnéd magad.
Ma kénytelen leszel elbúcsúzni a kishúgodtól.
Gyermekjóléti szolgálat?
Jó napot! Én Hedqvist asszony vagyok.
Egy tolvajt szeretnék bejelenteni.
Igen.
Az egyik ifjú leány.
Vera.
Elnézést kérek, de ideje a postával foglalkoznom!
Szegény gyermek! Tudod, mit? Majd én elviszlek kocsival.
Szó sem lehet róla, Tyko. Már ittál forralt bort.
Ez igaz. Akkor kapsz tíz koronát taxira.
- Köszönöm, papa! - Szívesen, én kötelességtudó fiam.
Vigyen a szegénynegyedbe!
- Van az úrnak gyermeke odahaza? - Mi?
Fogja ezt a csomagot, és vigye haza a szegény családjának!
Boldog karácsonyt!
Karl-Bertil vidáman folytatta útját.
Kedvessége szikráival némi fényt vitt a társadalom sötét zugában élőknek.
- Boldog karácsonyt! - Tessék?
Azokat szólította meg, akik a legcsüggedtebbnek tűntek.
Boldog karácsonyt egy ismeretlen jótevőtől!
Eldiskurált a legmagányosabb idősekkel.
Igyekezett vigaszt nyújtani a legelkeseredettebb anyáknak.
Boldog karácsonyt!
És felkutatta a legszegényebb családokat.
Az az átkozott vén szatyor a szomszédból
képes még szenteste is az ajtónkat verni!
Ki nem állhatom az undok boszorkányt!
Oszd ki rendesen, fiam, hogy megemlegesse!
Boldog karácsonyt!
Nem megmondtam, hogy zavard el tüstént a csoroszlyát?
Boldog karácsonyt kíván egy ismeretlen jótevőjük!
A Mikulás?
Karl-Bertil az utolsó csomagot is átadta egy rászorulónak
egy sivár kis presszóban.
Boldog karácsonyt!
Idejöttek a gyermekjóléti szolgálattól. Azt mondják, lopkodsz.
- Javítóba visznek. - Vera, idejönnél, kérlek?
A hátsó ajtót nem zárta be.
- De... - Vera!
Gyorsan! Menekülj már!
- Vera? Hová tűnhetett? - Énekeljünk! Rajta!
- Vera! - Tessék!
Megállj, Vera! Hallottad? Állj meg!
Agyvérzést kapok tőle.
- Arra! - Gyorsan!
Boldog karácsonyt!
Mit gondolsz, drágám? Átadhatom végre a legutolsó ajándékot?
Még szép! Vajon mi lehet a nagy dobozban?
Lássuk!
Ebben a nagy dobozban elfér sok-sok izgalmas film.
Ugye milyen csodás? Hát nem káprázatos?
Na, ne! Egy televízió?
- Egy tévé. - Egy televízió.
Most boldog vagy?
Igen!
Jonssonék.
Drága Märta néni! Boldog karácsonyt!
Hogy mondja?
Egy kézzel festett porcelántál? Nem.
Tehát virágmintás? Nem, nem kaptuk meg.
Igen. Igen, természetesen.
Igen. Csak tessék! Hívja őket! Boldog karácsonyt! Halló?
Tyko? Märta néni küldött nekünk egy kézzel festett porcelántálat.
Hála az égnek, hogy nem érkezett meg a postával!
- Úgy van. - Csöndet! Épp a tévét nézem.
És képzeld csak, képes volt lecsapni a telefont.
Azt mondta, hogy felhívja az Állami Postaszolgálat igazgatóját.
Az a szegény pára! Ő is biztosan tévét nézne.
Egy csöppet sem tartod különösnek, hogy...?
Jaj, hallgass már!
Akkor is roppant mód furcsállom, hogy csak úgy egyszerűen eltűnt.
Nem sejted, hogy történhetett, Karl-Bertil? Te a postán dolgozol.
Egy pillanat erejéig Karl-Bertil súlyos lelki dilemmával nézett szembe.
Vajon hazudjon az édesanyjának szenteste? Nem.
Kötelességtudóan vallja be az igazat? Igen.
Csak...
elvettem a csomagot, és odaadtam egy szegénynek.
Megismételnéd, amit az előbb mondtál?
Odaadtam a néni porcelánját a szegényeknek.
- Teljesen elment az eszed? - Sok egyéb csomagot is elhoztam.
A gazdagok helyett a szegényeknek adtam.
Jó ég!
A keblemen egy kommunistát melengettem!
De papa, most mondta, hogy nem is szeretné a néni porcelánját.
Mit számít, hogy mit mondtam? Hisz az az én tálam volt!
Tyko Jonsson azt vallotta,
hogy aki önként lemond valamiről, kizárólag kommunista lehet.
Halljam hát, fiam, hogy kiket loptál még meg? Rajtam kívül.
- Mindet az adókalendáriumból néztem ki. - Bergdahl igazgató.
Felfogtad te, hogy mit műveltél?
- Javítóintézetbe csukhatnak mindezért! - Vállalom a büntetést, papa.
Vittem egy kis örömöt a kevésbé szerencsések életébe,
akiknek nincs áruházuk. Ez minden.
Holnap délelőtt eljössz velem mindenkihez,
akit megloptál, és bocsánatot kérsz! Megértetted, fiam?
Mars az ágyba! Büntetésből nem láthatod, hogy ér véget a film!
- Mihez kezdjünk most, Tyko? - Maradj csöndben!
Gyere!
Karl-Bertil már az újságból tudta, hogy ér véget a film.
Elégedetten lehunyta a szemét, és Robin Hood hőstetteiről álmodott.
A kastélyba!
Álljunk meg most egy percre, és vegyünk át néhány kérdést!
Vajon Karl-Bertil apjának kőszíve meglágyulna,
ha tanúja lenne annak az örömnek és boldogságnak,
amit a fiának köszönhettek a társadalom cserben hagyott tagjai?
Ha látta volna, ahogy az utcalány, Beda Larsson,
kebeléhez szorítja selyem nyakkendőjét szenteste,
nem enyhült volna meg a haragja?
Vajon továbbra is dühös maradt volna,
ha bepillant a munkanélküli Harald Ljungström otthonába,
ahol a gyermeke a hat darab körtefából készült
japán szalvétagyűrűvel játszik önfeledten?
És vajon továbbra is méltatlankodna fia tettén,
ha látná, amint az özvegy Lisbeth Blomkvist asszony kinyitja csomagját,
és könnyekig hatódik az általa kapott Aqua Vera férfi kölnitől?
Ezekre a kérdésekre nem kapunk választ. Csupán valószínűnek vélhetjük,
hogy ha az egykori kádár Ernst Haraldsson
játéktrombitájának vidám tülkölése eljutott volna Tyko Jonsson fülébe,
akkor azon a szentestén bizonyosan nem aludt volna el
dühösen a vadonatúj tévékészüléke előtt.
Jó estét! Röstellem, hogy szenteste zavarom a családotokat,
de sajnos az ügy nem várhat.
Ismét fülön csíptük ezt a leányzót,
és most azt állítja, hogy a családnak dolgozik.
Igen, így van. Isten hozott!
Van itthon felnőtt, aki ezt alátámaszthatná?
Hogyne. Vigyék őt a konyhához!
Esélyt kaptál, hogy megmentsd a szíved hölgyét!
Csapdát állítunk az erdőben a fogdmegnek.
Fogunk egy kötelet, egy fához kötjük, azután Tuck barát...
- Még mit nem! - Na de... hé!
Jó estét! Hoztam egy leányt, aki azt állítja, hogy önöknél dolgozik.
Nagyszerű munkát végzett, uram.
Köszönöm! Akkor már nem is zavarok. Itt hagyom önöknek.
Ég önnel és viszontlátásra.
Nahát! Milyen csinos ez a ruha!
Legyen szíves, adjon egy szalámit!
Mi, mi, mi a csuda folyik itt? Jöjjön elő, bárki is az!
Boldog karácsonyt! Nincs semmi probléma. Gondoskodom a leányról!
- Jól van. - Minden jót!
Egyszer régen engem is fülön csíptek a rendőrök.
Éhes vagy?
Máris adok valamit.
Ez az ünnepi porcelán, a király látogatására.
Habár még sosem járt itt, de a papa mindenre felkészült.
A fiam egy tolvaj?
Egy... egy tolvaj.
- Tessék! - Köszönöm!
Esthert holnap elviszik.
Tudom. Hallottam őket.
Köszönöm, hogy befogadtál!
Szívesen.
Tudod...
a legrosszabb nem a háború volt.
- Hanem az, hogy semmit sem tudtunk. - Miről?
Úgy értem, hogy nem tudhattuk, befogadnak-e minket, ha idejövünk.
Úgyhogy köszönöm, hogy te beengedtél!
Itt maradhatok, vagy a szüleid dühösek lesznek?
Ennél dühösebbek nem lehetnek.
Nem lesz semmi baj.
Jó reggelt! Mit nézegetsz?
Csak képeket.
- Érdekelnek? - Igen. Persze.
Ezen Esther éppen fürdik. Imád a dézsában pancsolni.
Aranyos.
Várj! Az ott micsoda?
- Anyukám levele. - Megnézhetem?
Miért érdekel?
Láttam már ehhez hasonlót pillangókkal.
Na, és hol láttad?
A postán, néhány napja.
Tényleg?
Azt egészen biztosan anyukám írta.
...és mivel Dávid király leszármazottja volt, elindult feleségével...
Karl-Bertil felkelt már? Hamarosan indulnunk kell.
Hagyd egy kicsit pihenni, Tyko! Végtére is karácsony napja van.
Hiába hangzott el a karácsonyi rádióüzenet,
hiába hirdették, hogy legyen békesség a földön és jóakarat minden emberben,
még ez sem segített Tyko Jonsson rossz hangulatán.
Karl-Bertil!
Ideje felkelni.
Marianne!
És lesz ott egy kerted,
és egy játszóházad, és még szobalányod is.
Tudod, mi az a szobalány?
A szobalány az az illető, aki naponta reggelit készít neked.
Fordulj arra! Ügyel, hogy tiszta és vasalt legyen a ruhád.
Igazi úri hölgyként élhetsz majd a doktoréknál.
És végre megszabadulsz a köhögéstől.
- Emlékszel a levélre Löwenhjelmnél? - Azt kidobtam.
- Mi van vele? - Te kidobtad?
Miért? Nem látszódott a címzett. Végül is mindegy.
Várjatok csak! A visszaküldendő kupacban van.
Honnan tudtad, hogy itt lakom?
De azt mondta, kidobta a levelemet.
Igen, de a postai szabálykönyv előírja,
hogy egy hétig meg kell őriznünk azokat a leveleket. Siess!
Ejha!
Ezek mind elveszett levelek és csomagok?
Nincs értelme, túl nagy a kupac.
De köszönöm, te ismeretlen jótevő!
Gondoltam, ránk fér egy kis öröm.
Csukd be!
Még hozzá sem kezdtetek?
- Gondoltam, segíthetek. - Kedves tőled, de túl sok a levél.
Tudom, ezért hoztam néhány barátot.
- Azon a levélen két pillangó van. - Köszönöm az ajándékot!
Nem sikerült elváltoztatni a hangodat.
Micsoda ínyencség!
Ínyencség.
Ha végeztél, úgy teszed le az evőeszközt,
hogy négy óra irányába mutasson.
- Mindkettő négy óra felé. - Mindkettő négy óra felé.
- Ezt diktálja az etikett. - Hogyne, az etikett.
Uram, sajnos kerestem már mindenütt, de nyoma sincs Karl-Bertilnek.
Mintha köddé vált volna, ahogy mondják.
- Talán a postahivatalba ment. - Ugyan, miért menne a postahivatalba?
Ha nem tudod, mit jelent az, hogy zárva, akkor menj karácsonykor a postára!
Most biztosan elbújt, és a vétkein töpreng.
Ha gondolják, van néhány ismerősöm a rendőrségnél.
Hátrább az agarakkal! Még hogy rendőrség?
Nem egy gonosztevőről beszélünk.
Csakhogy szerinted Karl-Bertil igenis gonosztevő. Te magad mondtad, Tyko.
Meglehet, hogy az, de egy Jonsson önállóan vezekel a vétkeiért.
A te tányérodon hány óra van?
Ez lenne az?
Igen, ezt anyu írta. Ez anyu levele. Megtaláltuk.
Szabad!
Nahát, még előbb, mint vártam.
Azt gondoltam, legalább két napba telik, hogy észhez térj.
Nincs értelme elszökni. Mostanra már rájöhettél volna.
Miért nézel így?
Hamisítottál egy újabb levelet?
- Ezt anyu írta. - Miért nem nyitottad még ki?
Magának szól.
Mit ír benne?
- Miről írt anyukám? - Az áll itt...
- Ezt miért csinálta? - Ne! Ne, Vera!
Eresszen el!
Hogy tehette ezt?
Számomra legfontosabbak a gyerekek érdekei.
Az a legjobb a kishúgodnak, ha tisztes otthonba kerül.
Eresszen ki! Nyissa ki!
Karl-Bertil!
Gyere!
- Karl-Bertil nélkül kell elindulnunk. - Szerinted bölcs ötlet ez?
Maradjunk le a gáláról?
- Hová a csudába tűnhetett az a fiú? - Hiszen épp itt jön.
- Igen. - Édes, drága, kicsi fiam!
Merre jártál egész nap? Borzasztóan aggódtunk érted.
Karl-Bertil! Te meg minek örülsz?
Hogy a papa kitüntetést kap. Ez nagyszerű.
Igen, de holnap lesz egy feladatod.
Jonsson igazgató úr, nézzen ide! Egy fotót az újságnak!
Jonsson igazgató úr, ide, kérem!
Jó estét kívánok!
- Szívből gratulálok a kitüntetéshez! - Köszönöm!
Habár nem szeretném elkiabálni,
de azt hiszem, a ma napon mi is kapunk majd jutalmat.
Milyen izgalmas!
- Kellemes estét! - Köszönjük!
Hölgyeim és uraim! Üdvözlöm önöket!
Milyen mulatságos!
Meséljek talán a munkanélküli örömlányról? Kit izgat?
ELSŐ DÍJ
És most szólítom Tyko Jonssont.
- Ez igen! - Pojáca.
És Hedqvist asszony!
Nem lesz semmi baj.
Mi az?
De...
Engedj már át, fiam!
Mit művelsz?
Esther, gyere!
Csak eressz már, fiam!
Most meg mi a csuda ütött ebbe a kölyökbe?
Csak csendesen. Mi ez a sületlenség, Karl-Bertil?
Ülj szépen vissza!
Elnézést, hogy berontok, miközben éppen jól mulatnak.
A nevem Vera, és az a lány a kishúgom, Esther.
Szeretnék tájékoztatni mindenkit,
hogy Hedqvist asszony bűncselekmény elkövetésére készül.
Elnézést kérek a gyermek nevében! Gyakran előfordul,
hogy a megpróbáltatásoktól elveszítik az eszüket.
Nekem nem ment el az eszem.
Ez itt egy levélmaradvány. Anyukám küldte.
Azt írta, hogy életben van, és hogy hamarosan hazavisz minket.
És maga tűzbe vetette.
Akkor meg honnan tudod? Honnan tudod, mit írt? Na?
Mert ő is itt van.
Anyu! Végre! Megjöttél! Annyira hiányoztál!
Milyen szent igazság! Egy levél életeket menthet.
Kaphatnék egyetlen percet, kérem?
Mindössze megköszönném ezt a csodás estét.
Meg kell hagyni, briliáns volt a műsor. A fellépők a legnagyszerűbb művészek.
Drága kocsikon érkeztek ide,
és csodás, hogy az igazgató úr kitüntetést kapott.
Én pedig sok szívélyes elismerést, hálás köszönetet és szerető szavakat.
De gondoljanak bele!
A gyermekeim nem laknak jól reggel hálás köszönetekkel.
Nem ehetnek elismerést ebédre.
Mert nem táplálhatja őket az irántam érzett hálájuk és tiszteletük.
Úgy gondolják, derék munkát végzek, de eszükben sincs megfizetni érte.
Legfeljebb évente egyszer, az ünnepek közeledtével szottyan rá kedvük.
Mindezt látványos műsor keretében teszik.
Miért kell színpadon táncolni banánruhában,
hogy a szegény gyerekek naponta egyszer enni kapjanak?
Miért nem lehet egyszerűen csak adni?
Remélem, ízlett önöknek a desszert.
Köszönöm! Menjünk!
Nagyon sajnálom!
Menjünk még a roham előtt a ruhatárba?
Figyelj csak, azon gondolkodtam...
hogy elmehetnénk megnézni egy filmet szombaton.
Teszem azt a "Vörös Postakocsi"-t.
- Ruben! - Igen?
- Kihozhatja a kocsit! - Máris.
Nagyon sajnálom, de kénytelen vagyok.
Karácsony másnapjának reggelén Tyko fogta adókalendáriumát és a fiát,
majd zarándoklatra indult számos személyhez,
akiknek éves jövedelme meghaladta az évi 50 ezer koronát.
Most mindazok, akiket meglopott, visszakövetelhetik a tulajdonukat.
Beszélhetnék a hivatalvezető úrra? Az ajándékokról van szó.
Jó napot, Bergdahl hivatalvezető úr!
Sajnos úgy adódott, hogy a fiam
átadta az ön egy postával érkező karácsonyi ajándékát
egy szegény embernek.
Bocsánatot kellene kérnem,
de Bergdahl úrék gazdagok, és boldogok nélküle is.
És csak annyi a bűnöm, hogy örömöt vittem karácsonykor a szegények életébe.
Ilyen szép szónoklatot eddig legfeljebb csak templomban hallottam.
Parancsolsz egy fügét, fiam?
Bizonyára Artur bácsi gyufaszálból készült Bodeni-erőd makettje lehetett.
Tegnap érdeklődött is. Remélem, jól sikerült.
Mert azt mondtam neki, hogy pompás.
Általában mindig ezt mondjuk, ha telefonál.
Amúgy is képtelenség észben tartani azt a sok vackot,
amit ránk zúdítanak a bolond rokonaink.
Nagyon köszönöm, fiam,
hogy megszabadítottál minket a Bodeni-erődtől.
Minden jót!
Karl-Bertil vezeklő zarándoklatából hamarosan diadalmenet lett.
Bárhová ment, ott hősként fogadták.
A meglopott családoknak örömére szolgált,
hogy a kötött pulóverük és az egyedi tervezésű papírnehezékük
egy arra érdemes rászorulóhoz került.
Tyko Jonsson arcán a fia értetlen viselkedése okozta zavar
idővel büszke atyai mosollyá változott.
Meglehet, nem illendő, hogy jómagam tegyem meg ezt a javaslatot,
de úgy érzem,
a hangulat megkívánja tőlünk a méltó ünneplést.
Mondjunk hát négyszeres hurrát a fiamnak, Karl-Bertilnek!
Hip, hip!
Hurrá! Hurrá! Hurrá! Hurrá!
Mire hazaindultak, már beköszöntött az este.
A kocsi lámpája világította be karácsony másnapjának utolsó óráit.
Kérlek, kedveskéim!
- Igen. - Igen.
Karl-Bertil!
Te egy...
kedves, jólelkű ember vagy.
Úgy vélem, méltóbb helyen lenne nálad.
Milyen szép gesztus!
Figyelj csak!
Van egy új film, ami jobban érdekel. Az "Elfújta a szél".
Hurrá Karl-Bertilnek! Hurrá! És egészségünkre.
Azok a népek előkelőbbnek tartják magukat, és csodálatosnak.
Pedig csak senkik. Beata!
Fotózzon le minket, kérem! Szeretném megörökíteni ezt a pillanatot.
Mit mondott?
Szó szerint azt, hogy a tetves pulóver fázik.
- De úgy értette, hogy mosolyogjunk! - Ez igazán áldott karácsony lett.
Mondta Karl-Bertil édesanyja áhítattal a szemében.
Mert mint az elején is említettem, mindez még akkor történt
amikor karácsonykor csupán Krisztus születését ünnepelték.
Így ért véget Karl-Bertil Jonsson karácsony meséje.
Folytasd még, nagyi!
De hát már nincs miről mesélnie, ez ennyi volt.
A papa miért nem akarja soha elmesélni?
Mert halálosan unom már ezt a mesét,
amit Vera 45 éve minden egyes karácsonykor előad.
Nincs mobilotok, amit bámulhatnátok? Letölthetnétek rá néhány alkalmazást.
Ne biztasd már őket a telefonnyomkodásra!
- Az alkalmazások veszélyesek lehetnek. - Manapság már minden veszélyes.
De a semmittevés a legveszélyesebb. Hát nem figyeltél?
Tessék! A karácsonyi ebéd tálalva.
- Beszéljünk másról! - Miért ne?
- Nosza! - Gyere! Sétáljunk!
Várj, csak hadd rakjam el a kulcsot!
De mi lehet itt?
Na, mit találtam?
- Szeretnéd? - Karl-Bertil, olyan kedves vagy!
- Kedves. - Köszönöm!
De most tedd el szépen! Majd elővesszük, ha hazaértünk, jó?
Jól van, legyen.
- Istenkém! - Na, induljunk már!
- Minden rendben? - Igen.
Tudod, elgondolkodtam valamin.
Mindaz, ami történt, elég valószínűtlennek hangzik.
De jó érzés tudni, hogy mindaz valóban igaz,
és nem csupán megtörténhetett volna. Ugye?
Karl-Bertil, kérlek, ezt most mondd el még egyszer!
- Jó, jó. - Boldog karácsonyt!
- Szóval... - Na, kezdd előröl!
Szóval mindaz, ami velünk történt, valószínűtlennek hangzik.
És még ha kicsit hihetőbben is hangzana,
akkor is nehéz lenne meggyőzni másokat.
Épp ezért jó érzés számomra tudni, hogy mindaz valóban megtörtént,
és nem csupán valószínű, hogy megtörténhetett. Érted?
Magyar szöveg: Vajda Evelin
Az HBO megbízásából készítette a TPM Media Kft.