ВЕРХОВНИЙ СУД США ВИЗНАВ СЕГРЕГАЦІЮ НЕКОНСТИТУЦІЙНОЮ.
ПОПРИ ЦЕ…
РАСТІН
Це має змінитися і негайно.
Тому ми влаштуємо протест
на національному з'їзді Демократичної партії.
А республіканці?
Їм ми теж висунемо вимоги.
Ви хочете, щоб я привів 5 000 афроамериканців у Лос-Анджелес
і зірвав з'їзд демократів?
Вибачте. Я з цим не впораюсь.
Хто сказав, що не впораєшся?
Хіба ти не впорався,
коли очолив автобусний бойкот у Монтгомері,
чи коли виголосив промову в ніч, коли палав твій дім?
Ти забув, що я тепер пастор у церкві Ебенізер.
Почувши твою промову, Кларенс ЛаВон подзвонив мені і сказав:
«Баярде, тут відбувається якась магія».
Знаєш, що він побачив? Зірку.
І коли ця зірка почне світити яскравіше за всі інші,
включно з усіма впливовими темношкірими лідерами, які були до тебе,
вони зроблять усе можливе,
щоб загасити твоє сяйво й поставити тебе на місце.
Місис Бейкер, я отримав кілька дзвінків
від впливових активістів, які вважають ці протести недоречними.
Від людей, з якими я дуже близький.
До моменту, як ти звідси вийдеш.
Друже, одна з моїх найбільших радостей — спостерігати за твоїм злетом.
Нам треба, щоб ти повів нас у Лос-Анджелес,
де ми чітко дамо Кеннеді й усій демократичній партії знати,
що не підтримавши нас,
не виступаючи проти сегрегації, хай на нас не розраховують.
-Підтримую! -Так!
Зроби це, Мартіне.
Використай свій вплив.
Радий повідомити,
що мій друг, доктор Мартін Лютер Кінг, приєднається до нас у Лос-Анджелесі.
-Так! -Так!
Кажу тобі, найкраща кукурудзяна каша.
Дозволь нагадати, що я уродженець Джорджії. А мама…
Скуштуй.
-Як там моя люба Коретта? -Добре.
-А діти? -Скучили за тобою.
Щоразу, як я проходжу додому: «Як дядько Баярд?
Де дядько Баярд?»
А ті самопроголошені благородні афроамериканці з НАСПКН?
Рой.
Павелл.
Цікаво, що вони скажуть про наші плани щодо Лос-Анджелеса.
Мій з'їзд, моя партія.
Я останні 15 років борюся з діксікратами в Конгресі,
і перемагав в усіх голосуваннях:
від поголовщини до права ссати в туалеті Конгресу.
Як цей вилупок сміє діяти, не порадившись зі мною?
А якби Кінг звернувся, ти б погодився?
Нізащо! Хай цей войовничий сучий син сидить на своєму Півдні.
Це все Растін.
З часів автобусного бойкоту він переконує Кінга, що той — новий месія.
До біса Баярда Растіна.
Його витівки напоказ — не те,
як міняють політику й закони.
І навіть не згадуй про те, що страшно згадувати.
Ні.
Навпаки.
Говори про це. Говори вголос.
Слухай сюди.
Я подзвоню преподобному доктору сьогодні.
Якщо вони не скасують це лайно,
світ дізнається правду про Мартіна Лютера Кінга і його подружку.
І я не про Коретту зараз кажу.
Конгресмен Павелл стільки зробив для Гарлему.
Майже стільки ж, як для самого себе.
Але це безсоромна брехня, і він про це знає.
Я мушу сказати Мартіну. Треба…
Я розумію, що Мартін твій бос і твій друг.
Але дозволь я спершу поговорю з Баярдом,
бо це найбільше зачепить саме його душу!
Я з Мартіном?
Ні.
Брати, так.
Та і він не мій тип.
Шантаж, погрози про публікації в білій пресі…
Шефе, ти бачиш у цьому проблему, а я — можливість.
У відповідь на ці кричущі звинувачення, я напишу заяву про відставку.
Коли Мартін не схвалить її, то зрозуміє,
хто бажає йому добра, а хто — ні.
Чому ти такий впевнений?
Бо я знаю Мартіна, сер.
-Баярде? -Сер.
-Може, ти його знаєш, але… -Усе буде добре.
Я думав, ми будемо лише вдвох.
ШТАБ НАСПКН
Дякуємо за багаторічну службу.
ВИЗВОЛЕННЯ — НЕМАЄ ШЛЯХУ ДО МИРУ МИР — ЦЕ І Є ШЛЯХ
ЗАБОРОНІТЬ АТОМНУ БОМБУ
Ліга противників війни.
БАЯРДЕ, МОЖЕШ МЕНІ ПОДЗВОНИТИ? ЕЛЛА БЕЙКЕР
БАЯРДЕ, ЗАЙДИ ДО МЕНЕ РАШЕЛЬ
ПОКЛАДІТЬ КРАЙ СЕГРЕГАЦІЇ!
Даруйте.
-Привіт, брате! -Блайдене.
-Привіт! -Привіт!
-Як ти, друже? -А ти? Маєш чудовий вигляд.
Так.
Боже милий, Клаудіє.
Господи, дозволь, я тут протиснуся.
Якщо все знову зірветься,
у мене в руках буде пушка, а в серці — брат Малкольм.
Так.
Привіт! Як ти, друже?
Баярде.
«Сьогодні я побачив красу вперше».
Ти про горілку чи про мене?
Я так розумію, був якийсь протест?
Його зірвали, тому ми всіх запросили сюди.
НАСПКН!
-Так! -Клас.
Невідомий факт про міс Еллу Бейкер,
одну з перших активісток СНКК.
Вона Аль Капоне, коли доходить до карт.
«Тонк», «Віст», «Шалені вісімки».
Ти красуня і гадки не маєш, хто я такий.
Звідки ти знаєш, що я знаю?
Лід.
А хто це?
Двері забарикадовані…
Шини порізані.
Тікати нікуди.
Всередину кидають запалювальну суміш.
Люди почали кричати.
Я вибрався.
Упав на землю.
Той білий чоловік…
взяв трубу
і вдарив мене.
А потім ще раз і ще раз.
Мені так шкода.
Наче нам не начхати.
Може, то був хтось з твоїх дядьків чи братів.
-Я виріс у Брукліні. -Ви йому вірите?
-Звідки в мене родичі в Алабамі? -Білий заливає тут.
Том не такий.
Закладаюся, що ці двоє — члени ненасильницького цирку святоші Мартіна.
Ну то пограймо. Я буду селюком.
Відлуплю тебе так, що тіло кричатиме від болю.
Так, як вони побили Тайрона.
Битиму, поки не почнеш кликати мамцю.
Стоп, гей!
Це я закликав до пасивного опору ще до твого народження.
-Тому бий мене. -Баярде, я впораюся.
Пацифісти виступають проти насилля, але готові з ним зіштовхнутися.
Але цілься ліворуч.
Поліціянт у 42-му вже поцілив праворуч.
Симетрія.
Чув, що коли Кінг тебе відшив,
ти підібгав хвоста і звалив, погойдуючи стегнами.
Ти застарілий.
Мене було гірше обзивали у вечір п'ятниці.
Ну, що ти робитимеш?
Підставити обличчя тому бугаю було замало?
Я кажу про вечірку.
Вечірка — це закуски, сміх, мамбо для мачо по хай-фаю.
Сьогодні ледь не почалася бійка. Раніше так не було, а зараз — постійно:
усі з СНКК, КРР і НАСПКН
сваряться між собою через принципи, слогани й пісні.
-І знаєш, хто виграє? -Зараз дізнаюся.
Булл Коннор у Бірмінгемі, Стром Термонд у Сенаті.
Поки ми зриваємося, гриземося і жеремо одне одного живцем.
Що ти робитимеш?
У мене вже є робота.
Ми з Масті час від часу працювали разом…
Він тебе ненавидить: у тебе є все, чого бракує йому.
Шарм, пристрасть, клятий пульс.
Томе, тобі треба навчитися не говорити про те, чого не знаєш.
Може, визнаєш, що досі засмучений через те, що сталося з Кінгом,
і що ти шукаєш виправдання,
як от робота, яку ти ненавидиш, щоб уникати справи, яку любиш?
-Ти розумний, але не у всьому. -Я маю право на думку.
А коли йдеться про моє життя, моє минуле, особливо про Мартіна,
я маю право сказати: «Досить!»
Здається, це досі незаконно.
Здається, що ми теж.
У мене є ідея.
Будеш моїм помічником знову?
Авжеж.
Дай мені теку «Рендольф/Трумен 1948». З тієї скрині.
Тридцять років тому Ґанді підійшов до моря,
взяв жменю солі
і надихнув рух, який розвалив імперію.
Настав час нам зробити те саме.
Ми маємо організувати
найбільший мирний протест в історії цієї нації.
Наскільки великий?
Сто тисяч людей.
Він серйозно?
Масштабну дводенну демонстрацію
такої сили, щоб паралізувати Білий дім і Капітолійський пагорб.
Це протест таких миловидних хуліганів, як ви,
з настільки сміливими й заразними ідеями,
що їхня реалізація потребуватиме неймовірної згуртованості всіх груп.
Отже, кажіть, кричіть, командуйте!
А що як заполонити кабінети всіх членів Палати і Сенату
представниками церкви, робітників, активістів?
-І… -І?
У кількості, яка скує законодавців.
Запиши на стіні.
Ні. Неможливо навчити стільки переконливих лобістів…
Ні. Не души ідею в зародку.
А якби це були виборці з їхніх штатів,
які відмовлятимуться йти, доки їх не вислухають?
А оце вже командна робота.
-Запиши на стіні. -А чому ти не командний гравець?
Я… Замовкни.
-Хтось не ночував удома. -Мовчи.
Рашель? Скільки потрібно людей, щоб оточити Білий дім?
Скільки?
Вибач, я думала, це жарт.
-Хочеш, щоб я дізналась? -Так!
Бо на другий день ми оточимо Білий дім…
Намалюй Білий дім.
…і співатимемо президенту.
Президент не зможе мене розвернути
Ану разом.
Не зможе
Президент не зможе мене розвернути
-Я буду… -Крокувати далі
Говорити далі
Разом.
На шляху до вільної країни
А як щодо ночівлі? У столиці мало готелів для темношкірих.
Може, в наметах? Знаєте, як…
Море наметів, великих і помітних, щоб об'єднати весь рух.
Дай запишу.
А біля меморіалу Лінкольна — сцена,
з якої зможе висловитися голова будь-якої правозахисної організації.
А чому лише голова?
Ще!
Ми ще не закінчили.
Можна влаштувати купу всього.
-Зберіть підписи. А далі ми… -Так.
Це непоганий початок.
Варто організувати це таким чином, щоб ми всі…
ПОСТАВИТИ ЧІТКІ ВИМОГИ!
ПАРАЛІЗУВАТИ ЗАКОНОДАВЧІ ОРГАНИ!
У 1941-му ти скликав масштабний марш протесту
проти дискримінації в галузі оборони, але скасував його.
Ні, Рузвельт погодився на наші вимоги.
Як і Трумен у 1948-му.
Указ президента №9981 —
заборона сегрегації у збройних силах.
Настав час для ще одного маршу.
Ні, Баярде.
Я можу впоратися з усім: створити план з нуля, згуртувати молодь.
Але коли йдеться про стару гвардію…
-Рой. -Особливо про Роя.
Там мене вважають ізгоєм.
Ти мені потрібен.
Баярде, я не можу.
Якщо Люсіль доживе до наступного літа…
Ми вшануємо її справою, над якою зажди працювали.
Над якою ви працювали разом.
Що б не сказав чи не зробив Рой, тримай себе в руках.
У мене немає проблем з Роєм. Це в Роя проблеми зі мною.
Але з поваги до тебе і до справи,
я сидітиму в кутку з посмішкою.
Після дня навали на столицю й оточення Білого дому,
щоб президент Сполучених Штатів не міг ні зайти, ні вийти,
наші безстрашні протестувальники підуть відпочивати в наметах
просто на Національній алеї.
Шефе, ти збираєшся влаштувати це сам?
Ми всі знаємо, що лише одна людина може організувати подію такого масштабу.
Баярде.
Я думав, ти зараз завзято частуєш…
Тобто рятуєш білих від атомної бомби.
Я там, де потрібен.
Шефе, якщо не помиляюся, це твоя третя спроба.
-Він сказав «спроба»? -Прошу?
«Спроба» — це не те слово, яким би я описав дії людини,
яка власними руками пробила нам шлях у військові сили і галузь оборони.
-Рою. -Так, Медґаре.
Більшість наших людей у Міссісіпі ніколи не виїжджали з рідних міст.
А можливість пройти маршем з людьми звідусіль…
Це воно.
…дасть їм розуміння того, що вони не самотні…
Він зрозумів.
…а є частиною руху більшого, ніж вони могли уявити.
Дякую, брате Еверс.
-Шефе, на який натовп ти розраховуєш? -Сто тисяч людей.
Ні, це неможливо.
Містере Вілкінс, вибачте, але це недосяжно.
Це Елаяс з Алабами, польовий організатор.
Може, наведеш факти, щоб обґрунтувати думку?
Минулі демонстрації у столиці.
У 1913 вийшли 8 000 суфражисток,
у 1926 — 25 000 ку-клукс-кланівців,
у 1932 — 42 000 ветеранів, яких атакували сльозогінним газом і танками.
-Хто атакував? -Військові.
-Якої раси були ветерани? -Білі.
Білі хлопці.
Юначе, ваші факти правдиві. А от знання історії кульгає.
Ті 42 000 чоловіків рушили на Вашингтон, бо тоді була Депресія.
І послуживши на благо країни,
вони залишилися без роботи, без дому і без їжі для сімей.
І коли вони вийшли на вулиці, а на них напали,
світ став свідком цього.
Ґанді поставив імперію на коліна…
Хтось скаже йому, що ми не в Індії?
Десятиліттями НАСПКН борються на законних підставах,
а ти пропонуєш, щоб 100 000 афроамериканців
вдерлися у Вашингтон.
-Ти говорив про це з Мартіном? -Я загубив його номер. А він — мій.
Ну, доктор Кінг, який мій номер не загубив,
усвідомлює, що масове лобіювання — це цілковите божевілля.
«Браун проти Ради з питань освіти» — вінець діяльності цієї організації,
однак по всьому Півдню темношкірі діти засинають,
і бачать знаки «лише для білих» замість снів.
Розраховувати, що суди викорінять расову нерівність —
от що божевілля!
Містере Рендольф, ви справжня легенда,
але коли йдеться про таке,
НАСПКН каже ні.
Отже, Рой чітко висловив свою позицію.
Що там з номер доктора Кінга, який ти нібито загубив?
Іди пошукай.
«Коли людина протестує
проти відмови суспільства визнати її гідність,
акт протесту повертає гідність їй».
-Нащо цитувати мені мене? -Бо ви надихаєте.
Натхнення у парі з бездіяльністю втрачає цінність.
Хто це сказав?
Я. Щойно.
Я згоден з Еверсом. Ваша ідея має потенціал.
Я б її підтримав, але не думаю, що мав право.
Підтримати не міг, зате розтоптати її допоміг?
Ваш марш можна організувати без НАСПКН, а от без доктора Кінга — ні.
І містер Вілкінс це знає.
Елаяс Тейлор.
Якщо ви збиралися запитати.
Я збирався запитати, але не про це.
Мене попереджали.
Кажи те, що хочеш сказати.
-А не всі так роблять? -Ні.
Ні, більшість людей скромні, обережні, налякані.
Ну то кажи, про що зараз думаєш. Без обережності і страху.
Моя дружина в місті до суботи.
Містер Вілкінс тут, тож…
Містере Растін. Клаудія Тейлор.
-А ми… -Давно бачилися.
Я волонтерила в Жіночій політичній раді під час автобусного бойкоту.
Коли ви говорили, моя душа злітала до небес.
Елаясе.
Ви не стикалися?
-Та от щойно. -Раніше?
Містер Вілкінс обрав його координувати дії
між національною і регіональними ланками,
поки він не посів місце мого батька в церкві.
Такий рід діяльності принесе дари як земні, так і небесні.
Справді небесне покликання.
Але щойно тато погодиться, я чекаю «Лінкольн», як у мами.
Сподіваюся, скоро побачимося. Може, на суботній службі.
На жаль, ні. Я їду в суботу.
Але це було б так чудово.
Обережно.
Я шукав помічника, а не дружину.
Якщо тобі досі потрібна ця робота.
Коли мене вперше запросили в дім Мартіна,
під диваном лежала зброя, на ґанку стояли охоронці.
Цілком зрозуміло, враховуючи погрози, що надходять йому та його родині.
Я почав розповідати йому про пасивний спротив.
З часом зброя зникла.
Отже, доктор Кінг дізнався про ненасильство від вас?
Від Ісуса Христа, Ґанді, Торо.
Він вам довіряв.
Я завжди казав йому правду.
Перепрошую. Горілку з водою.
А як щодо «Мангеттена»?
-Після двох тебе буде не впізнати. -Тоді давайте три.
У нього астма.
Він ледве ходить і дихає,
але щойно стає за кафедру, ти знатимеш, що кінець світу близько.
-Я горітиму в пеклі. -Бо ділишся почуттями?
Бо не поважаю чоловіка, який прийняв мене у свій дім.
Він ненавидить мене до глибини душі. І це почуття взаємне.
Негідник. Ти молодець. Я буду ще. А ти?
Зараз.
Отже, церква.
Це її мрія чи твоя?
Я завжди хотів служити Господу.
-Тебе виховали… -Квакером.
Мої батьки…
Ні, насправді батьки моєї мами виховували мене після того,
як вона втекла з дому.
Отже… плітки про тебе й доктора Кінга…
Відверта брехня,
вигадана Адамом Павеллом, щоб зупинити запланований протест.
Він погрожував розповісти свої вигадки пресі.
Я спровокував Мартіна, подав у відставку.
А він її прийняв,
фактично обірвавши будь-який мій зв'язок з рухом.
А за кілька місяців преподобний Павелл
став головою Комітету з питань освіти і праці.
Ти в безпеці…
Тут…
О цій годині.
Це товкмачать тобі з народження, так?
Вони думають, що ти гірше, тому маєш бути кращим.
-Так. -Будь чарівним, бездоганним, ввічливим.
Задушливі ланцюги пристойності для темношкірого.
Коли я сказав бабусі,
що танцювати з хлопцями мені подобається більше, вона сказала:
«А мені що з цим робити?»
А потім додала: «Мабуть, так і варто робити».
Коли Мартін говорить, він нічого не приховує.
І люди відчувають це, коли його чують.
Правду.
І от скажи мені,
Елаясе Тейлор,
як можна проповідувати про спасіння
і не хотіти врятувати себе?
Як можна говорити про кохання,
коли твоє серце і тіло нарізно?
А коли Рой сказав:
«Елаясе, можеш обґрунтувати свої слова?»
Ти витягнув той папірець
і, сподіваюся, не подумав, що я збираюся…
Навчи мене не боятися.
Добраніч.
Боже, ні.
Ганьба преподобному Кінгу.
Відправити бідних дітей протестувати на вулиці Бірмінгема?
Чоловік у формі спускає собак, поливає з гідрантів невинних,
а перше, що ти можеш сказати
«ганьба преподобному Кінгу»?
Баярде, не варто…
Ти дивишся і думаєш «бідні афроамериканці на Півдні».
Але ти не здатен зрозуміти їхню надзвичайну силу,
бо сьогодні вони відкрили в собі хоробрість, про яку навіть не підозрювали.
-Яка тобі і не снилась. -Баярде…
Ти сидиш за цим столом уже понад 30 років,
переконуючи себе, що так ти дбаєш про світ,
а на ділі ти дбаєш лише про власну безпеку і перевагу.
Баярде, досить.
Сварити Джима через колір його шкіри…
Я не сварю Джима через колір його шкіри.
Я сварю його за зарозумілість і невігластво.
А те, що він при цьому ще й білий —
це вже між ним і Господом.
Щодня ми відмовляємося від того, що нас відрізняє,
щоб разом створити більш гуманний світ.
А я не можу від цього відмовитися. Світ мені не дозволяє.
А навіть якби міг, не захотів би. Не сьогодні.
Що ти робиш? Куди ти йдеш?
Баярде, залишся тут, де я можу захистити тебе
від світу і самого себе.
У тебе виняткові таланти, гострий розум,
але поки ти не усвідомиш свій гнів через те, що тебе покинули батьки,
який змусив тебе стати гомосексуалістом, щоб скривдити і їх, і себе,
ти ніколи не будеш повноцінним, чуєш мене?
Ні як чоловік, ні як людина, яка хоче врятувати цей світ.
Містере Масті, сер, ви колись бували в афроамериканській церкві?
Безліч разів.
Як квакер, я ніколи не бачив нічого схожого.
Плескання в долоні, співи, крики.
Це відчуття…
божественного гніву.
Тож замість того, щоб стояти тут і казати те, про що я шкодуватиму,
я краще піду.
А наступної неділі…
навідаюся в церкву.
Новий молодий священник, який працює на Роя?
Чула, він такий гарний, що Бог плакав, коли його створював.
Я гадки не маю про кого і про що ти говориш.
А інший? Як його звати? Блідий такий. Том.
Такі тебе приваблюють?
Мене приваблює краса.
Чорна, біла, невизначена. Але приправлена пристрастю і розумом.
Чому всі одержимі тим, що і з ким я роблю?
Мені просто цікаво, чому ти так довго не відповідав.
Моя люба міс Бейкер, ти невимушено ставиш запитання,
які зачіпають самісіньке нутро.
-Тоді чому ти досі не на шляху в Атланту? -Бо мені байдуже.
А в доктора Кінга і так усе гаразд.
Олбані, штат Джорджія.
-Це, по-твоєму, гаразд? -Хто намагається залучити ціле місто?
Треба зосередитись на одному: на буфеті, на автобусному бойкоті.
Шериф Прітчетт компрометує всі публічні дії Мартіна.
І боротьба за громадянські права зникла з перших шпальт «Нью-Йорк Таймс».
А я думала, тобі байдуже.
Звісно мені не байдужа наша справа. І Коретта з дітьми.
-Візьми слухавку. -Так?
Ввімкни телевізор.
Що? Гаразд.
…де закон уже не діє.
Відповіді шукають на вулицях, на демонстраціях і протестах,
що створює напругу, яка може призвести до насильства
і загрожувати життю.
Ми, як країна і як народ, на порозі моральної кризи.
Наступного тижня я попрошу Конгрес Сполучених Штатів вжити заходів.
Взяти на себе зобов'язання, на які вони не наважилися в цьому столітті,
і визнати, що раса не має значення
в американському житті й законі.
Федеральний…
Нарізно вам з Мартіном живеться нормально.
Але разом — ви запальна суміш.
Ти йому потрібен, щоб вказати шлях,
а він потрібен тобі, щоб зробити цей марш національним.
І не смій прикриватися своєю клятою роботою.
Я сьогодні звільнився з роботи. Або взяв відпустку чи щось таке.
Добре.
Акула, яку тримають у клятій чарці.
Я ні секунди не вірила в брехню Павелла,
але вірю, що він побачив ваш із Мартіном вплив,
і він його налякав.
Їх усіх.
Але ця країна
знову і знову підводить нас.
Попри це, ми щодня вибачаємо їй, борючись за справедливість.
А ти не можеш пробачити Мартіну, що він підвів тебе один раз?
Нове покоління невгамовне й розлючене.
Хочеш, щоб ця лють стала кров'ю?
Кров'ю наших дітей?
Чи ви з Мартіном опануєте її заради нашої свободи?
Вирушай.
Їдь і поверни свого друга.
На частоті 1510 тут, на самісінькому Півдні.
Джон Р. і головна соул-радіостанція WLAC, Нешвілл, Теннессі,
в ефірі за підтримки страхової компанії…
Не чіпай того негра.
Пересядь назад.
Якщо пересяду, ця дитина ніколи не дізнається про несправедливість.
Я не опираюся.
Я не…
Я…
ВБИТО АФРОАМЕРИКАНСЬКОГО ЛІДЕРА МЕДҐАРА ЕВЕРСА
«ВАРВАРСЬКИЙ АКТ» ШОКУВАВ КЕННЕДІ
ЛИШЕ ДЛЯ ТЕМНОШКІРИХ
-Баярде. Боже мій! -Коретто.
Очам не вірю!
-Коли ти приїхав? -Менш ніж годину тому.
Глянь, який ти.
-Ні, глянь, яка ти. -Залишайся на вечерю.
Краще запитай в господаря будинку.
Мовчи. Господарів без рабів не буває, а в цьому домі ні тих, ні інших немає.
Ти маєш побачити дітей.
Вийшло! Глянь, вийшло!
-Тихо. -Отже, мадам Колоратура.
Карнегі-хол?
-У мене є зв'язки. -Ти й десяти хвилин тут не пробув.
Це світло в мені
Хай воно сяє
Це світло в мені
Хай воно сяє
Це світло в мені
Хай воно сяє
Добре.
Куди б я не пішов
Хай воно сяє всюди
Куди б я не пішов
Добре.
Хай воно сяє
Мікрофон, прошу.
Куди б я не пішов
Хай воно сяє
Хай воно сяє, хай воно сяє, хай воно сяє
-Добре. Співай. -Світло це Ісус
Світло це Ісус
Хай воно сяє
Світло це Ісус
Хай воно сяє
-Так! -Ну ж бо, Берніс.
Світло це Ісус
Дякую.
Хай воно сяє
Хай воно сяє, хай воно сяє
Фортіссімо! Це значить голосніше!
Хай воно сяє
Браво!
-Браво! -Так, дядьку Баярде!
Отже… брат Медґар.
Нема слів.
Як тобі промова Кеннеді?
Виважена, обережна.
А за кілька годин Медґара застрелили.
У тебе амбітні плани на цей марш.
Якщо не покажемо силу нашої єдності, Кеннеді зробить так, як завжди робили:
ухвалить закони, які не працюватимуть.
Це був нелегкий шлях для мене.
Але перспектива того, у що може вилитися цей марш,
колосальний вплив, який він може мати, життя, які він може змінити.
Мрії, бачення, нездійснені прагнення наших предків…
Коли ми познайомилися…
я подзвонив Коррі
і сказав, що цей Растін трохи навіжений.
Лише пізніше я усвідомив,
що «трохи» — це м'яко сказано.
Я скучив, друже.
Навзаєм.
Восени діксікрати почнуть шматувати законопроєкт Кеннеді, тому в нас є…
Два місяці, щоб організувати найбільшу мирну акцію протесту.
І жодної хвилини на щось інше.
Наприклад?
На приділення уваги шантажу, інтригам і брехні,
які обов'язково з'являться, якщо і коли ми оголосимо про марш.
А як щодо правди про тебе?
Я не можу приховувати те, що ти бачиш.
Але… я присягаюся,
що не буде жодних…
інцидентів.
Отже, легендарна демонстрація в столиці,
організована за вісім–десять тижнів,
без допомоги НАСПКН.
Схоже, ми чудово розважимося.
Ти якось сказав:
«Час завжди правильний,
щоб вчинити правильно».
Ми скликаємо ненасильницький,
мирний марш на Вашингтон.
Так!
Ми очікуємо зібрати не сотні, не тисячі,
а сотні тисяч людей.
Доктор Кінг публічно підтримав марш,
тож Вілкінс може на нього нападати.
Ви в нього під прицілом.
Брате Растін!
Кліве! Що ти тут робиш?
Коли я почув про приватне повстання Роя,
то вирішив прийти, щоб підтримати тебе морально чи будь-як інакше.
Норме, Томе,
знайомтеся з непохитним Клівом Робінсоном, головою спілки «Округ 65».
І новопризначеним головою адміністративного комітету маршу.
І нашим першим донором.
Наче вони ніколи не бачили гордих темношкірих чоловіків.
«Славною буде битва, коли прийде час
боротися за наш народ і нашу расу!»
Темношкірі джентльмени і Томе, ходімо?
Я розумію, що бюджет у $65 000 може здатися великим…
Шефе, ходять чутки, що ти плануєш марш влітку?
-Надто рано. -Доки пам'ять про жахи Бірмінгему жива…
-Баярд мене запевнив, що час… -Хай каже!
Треба скористатися моментом. Час настав.
-Баярде, дозволь. -Ви розумієте…
Баярде!
Мартіне.
Усі чули, як президент по національному телебаченню оголосив
про намір направити законопроєкт до Конгресу.
Особисто я думаю,
що для того, щоб провести його повз прихильників сегрегації,
президенту потрібен розум,
політичне чуття і завзяття.
Перших двох у Кеннеді з гаком, а от третього бракує.
Якщо йдеться про громадянські права.
Щоб упевнитися, що він не відступить,
не можна послаблювати нашу позицію щодо країни і раси.
Саме тому потрібно якнайшвидше
організувати цей майже неймовірний, але надзвичайно важливий захід.
-Я б не сказав краще… -Що це за люди?
Ти, ти, ти, ти — залиштеся.
Усі решта — геть.
Я голова адміністративного комітету
і наразі єдиний донор маршу.
Дуже вдячний. Геть.
Уперед. Викресли себе з історії.
-Ходімо. -Краще б обійшлися без тебе.
Пихаті кляті кровопивці! Сучі сини!
-Випхаєш мене? -Кліве!
-Краще біжи до своєї мамці! -Кліве.
Ти розумієш, що зараз відбувається?
Гадаю, Рой починає перелічувати аргументи проти мене.
Запитайте себе:
чи хочете ви, щоб цей чоловік був відповідальним за марш на Вашингтон?
-Джон Льюїс і Шеф захищатимуть мене. -Він був у Союзі молодих комуністів.
З якого пішов багато років тому.
-Ув'язнений за відмову служити. -Моральне рішення, а не боягузтво.
Попри це, Рой тиснутиме далі.
Його манірність і репутація роблять його легкою мішенню.
І щойно біла преса і владні групи націляться,
а так і буде,
кожна людина за цим столом
буде під ударом через нього.
Шефе?
Яка дата маршу буде найбільш обґрунтованою?
-Треба принаймні вісім тижнів. -Понеділок, 26-те серпня.
Понеділок — не для протестантів, п'ятниця — не для друзів-євреїв.
Даруйте, але що там сталося?
-Вони зняли Баярда з посади директора. -Чорт забирай.
Перше, що я зробив —
призначив його моїм заступником і передав йому всі повноваження.
Та хоч сміттярем мене признач, мені байдуже.
А ви дуже кмітливий чоловік.
До роботи, друже.
Ходімо.
Заходьте.
Світло.
Наш новий офіс!
Третій поверх непридатний, тому будемо тулитися тут.
Брудно.
Прошу.
Гляньте сюди.
-Це зала засідань. -Зала засідань?
Рашель, ти відповідатимеш за транспорт.
Для 100 000 людей? Я навіть водити не вмію.
Норме, ти їздитимеш містами, збираючи кошти і розповідаючи про нас.
А який бюджет?
Це на перше місто, де збереш кошти, щоб доїхати до наступного.
Мій кабінет.
Біля сходів і вхідних дверей? Чи це розумно?
Привітайте жінку, яку можна не представляти.
Докторка Анна Геджмен.
Докторка Геджмен зголосилася
очолити роботу з релігійними організаціями.
Томе, Елеанор.
-Ви відповідаєте за документи. -Так.
Перші: запрошення на зустріч другого липня з лідерами організацій Великої шістки.
Усі ті бундючні чоловіки в бундючних капелюхах.
Потрібні їхні зв'язки й ресурси.
-Кортні? -Так, сер.
Їдеш зі мною у Вашингтон.
-Томе? -Так.
Не шукай житло, живи в мене у вільній кімнаті.
-Позбав мене тривоги і проблем. -Ми пробували, це не працює.
Увага всім!
Коли я завтра повернуся з Вашингтона,
ця помийка вже має функціонувати.
Неможливо не відчувати захват.
І надію.
Баярд Растін, заступник директора Маршу на Вашингтон.
Шеф Веллс.
Містер Колдвелл, заступники Волден, Ковелл і Барнс.
-А хто з Національної служби парків? -Ніхто.
Якщо я не помиляюся, Алея підпадає під їхню юрисдикцію.
Саме так.
Шефе Веллс, менш ніж через сім тижнів
історичний дводенний захід…
Одноденний. Уже не дводенний.
Хто це сказав?
Містер Вілкінс з НАСПКН також вважає, що одного дня вистачить.
Припускаю, ви не працюєте на містера Вілкінса.
Звісно ні.
От і я теж, тому не розумію, чому ви згадали його ім'я.
Містере Растін…
Але мені дуже цікаво, на кого ви працюєте.
Думаю, краще, якщо ви будете відповідати на запитання, а не навпаки.
А я вважаю вільний обмін інформацією та ідеями набагато ефективнішим.
Як будете влаштовувати захід на своїй алеї, можна спробувати.
Але це наша алея…
Ваша? А не Національна алея, «передній двір» Америки…
-Якщо хочете підвищити тон… -Я не підвищував тон.
Ви радше створюєте перепони, а не шукаєте вирішення…
Людина, з якою я хотів поспілкуватися, навіть не прийшла.
Не знаю, чим ми можемо посприяти вашому зібранню. Джентльмени.
Куди ви?
Сер, це не зібрання. Це акт громадянської непокори,
схвалений одними з найвидатніших людей цієї країни.
І він триватиме два дні!
…відправляється з Юніон Стейшн до Бостона…
Кажу тобі, Мартіне, з часів Теннессі,
коли ті офіцери вирішили видозмінити моє обличчя,
я не бачив такого відвертого вияву зневаги.
У них була одна мета:
переконатися, що ця зустріч не матиме результату.
Кажеш, він згадав Роя.
Так. Але було ясно, що цей наказ зверху.
Від президента Кеннеді і його брата-генпрокурора?
Чи Гувера і ФБР?
Думаю, від усіх.
Мартіне?
Коррі кличе вечеряти.
Поговоримо завтра.
Обійми її.
Алло.
Алло?
Ой, вибач.
Вибач. Заходь.
Ти сам?
Ні, коли поруч Махалія.
Вип'єш?
-Ні, я краще піду посплю. -О, ні.
Я все одно вже налив.
Баярде…
Добраніч.
Так, це Мішель Гарвуд.
Так, Мішель Гарвуд.
Марш на Вашингтон, Мішель Гарвуд. Чим можу допомогти?
Так. Так, це Мішель Гарвуд.
Луїсвілл 50?
-Мішель Гарвуд на зв'язку. -Хто така Мішель Гарвуд?
Усі, хто працюють з транспортом — Мішель Гарвуд.
Так простіше, коли передзвонюють. Це Баярд придумав.
Так, це Мішель Гарвуд.
Президент говорив здебільшого про себе.
Про те, що в разі провалу маршу, його законопроєкту кінець.
Та і нащо протестувати біля Білого дому, особливо після його промови і проєкту?
Що відповів Рой?
Він просто кивав.
-Вітні і Джим? -Дивились на Мартіна, а той слухав.
-А потім брат президента… -Генпрокурор був там?
Він постійно повторював, що треба все скасувати.
І це відбулося в Овальному кабінеті?
Три дні тому.
Я отримав дуже стурбованого листа від сенатора Дуґласа.
Як і я від сенатора Гамфрі.
І я від сенатора Гарта.
-З приводу? -Вбиралень.
-А Служба парків не допоможе? -Ні.
Тож я пропоную провести марш у співпраці з профспілками.
Федерація праці, Спілка автобудівників…
Обидві з яких проти дводенного заходу…
Шефе, ти в раді Федерації.
Я не впевнений щодо Міні,
але Ройтер підтримує одноденний захід…
А я що кажу.
Треба обмежитись одним днем і викреслити Білий дім.
Ти хотів мене позбутися, а тепер — зруйнувати марш.
Гадаєш, я якось прокинувся і подумав:
«А влаштуймо наймасштабніший марш,
який організує колишній комуніст-квакер Баярд Растін?»
Авжеж ні.
Але якщо ми вже погодилися, то не відступимо, хай там що.
Якщо змиришся з невідворотним зараз, а не потім, коли притисне бюджет,
це принаймні створить вигляд сили і єдності.
Це називається стратегія.
Розумію, що це може здатися послабленням наших вимог…
Бо так воно і є.
Дводенний захід дасть зрозуміти, що ми не відступимо.
-Якщо дозволиш Рою один єдиний… -Нізащо.
Баярде, у тебе підтримка Шефа, моя, докторки Геджмен, Джима.
Він не найбажаніший, але все ж союзник.
І якщо я не проситиму учасників бути готовими до арештів
чи, не дай Боже, спати в наметах, то зможу залучити більше парафіян.
-Не буде лобіювання Конгресу? -Чи маршу на Білий дім?
-Наметів на Алеї? -Це буде клятий пікнік.
У перший день ми ділилися ідеями, записували їх…
Зрозумійте, ми розчаровані.
Чи хочу я цього? Ні.
Але якщо хочете зібрати 100 000 людей, потрібна допомога.
А щоб залучити профспілки та їхні гроші, доведеться внести зміни.
Якби сестри Дорі та Джойс навідалися у Вестчестер
чи Верхній Іст-Сайд,
то повернулися б з грошима не на один, а на три автобуси.
Те саме з Елеанор, Томом, Шарлін.
Ми поставили собі за мету
зміни траєкторію цієї країни в напрямку свободи.
Ось що на кону.
Не менше.
Хочу розповісти, яким було моє дитинство в Гаттісбурзі.
Як дівчинка з Міссісіпі…
Якою кмітливою ти б не була…
…завжди в недільній школі.
…нам казали, що наші мрії не здійсняться.
-Через мій зовнішній вигляд. -Через колір моєї шкіри.
Ще один автобус!
ПРИЄДНУЙТЕСЯ ДО МАРШУ СВОБОДИ!
ЗА ГРОМАДЯНСЬКІ ПРАВА!
Доки темношкірі робітники не матимуть гідного житла й зарплатні,
доля всіх робітників буде під загрозою.
Мій батько очолював Профспілку працівників транспорту №101.
-Бруклін! -Бруклін!
Купуйте значки Маршу на Вашингтон!
Четвертак, брате. Лише четвертак. Четвертак… Дякую!
За свободу нашої раси!
Четвертак. Обов'язково приходьте!
Сестро, четвертак. Лише четвертак.
У нас виникла прекрасна ідея.
ЗІРКОВИЙ БЛАГОДІЙНИЙ КОНЦЕРТ 23 СЕРПНЯ 1963 РОКУ
МАРШ НА ВАШИНГТОН ЗАРАДИ РОБОЧИХ МІСЦЬ І СВОБОДИ
-П'ять тисяч! -П'ять тисяч доларів.
Двадцять восьмого серпня Махалія Джексон буде співати,
а свобода — сяяти.
Свобода не дається задарма.
Ми будемо влаштовувати марші, будемо боротися і не відступимо.
МАРШ НА ВАШИНГТОН ЗАРАДИ РОБОЧИХ МІСЦЬ І СВОБОДИ
СВЯТА ЦЕРКВА СПОКУТИ
Господь хоче, щоб ви знали, що вас люблять.
-Так. Дякую, Боже. -Так.
Він обіймає вас,
і ваші страхи починають зникати.
Його дотик — це спосіб сказати…
Слава Богу!
…що ви не самі.
-Ви не самі. -Дякую!
І там, де раніше була зневіра…
Так!
…тепер відчувається сила.
Там, де був сумнів,
тепер хоробрість і життя.
Бо ви знаєте.
-Амінь! -Ви знаєте!
Знаєте!
Ви відчуваєте
всім своїм серцем,
що ви — дитя Бога.
Що ви маєте право кохати і бути коханим.
-Так! -Я хочу почути від вас амінь.
Амінь!
Амінь, і амінь, і амінь!
-Томе! -Так?
На столі запрошення на марш, про яке просила докторка Анна.
У мене жахлива граматика.
І хай наступного тижня до мене зайде офіцер Джонсон з «Охоронців Нью-Йорка».
І зважаючи, що біля нас стоїть наряд ФБР, розмовляй по телефону обережно.
У мене відчуття, що нас підслуховує весь клан Кеннеді.
Не зупиняйтеся. Уперед. Сідайте всі.
Швидше.
Сідайте.
Бігом.
Растін?
Я чекав на тебе надворі.
Коли з'явилися копи,
вони закрили штори і загнали їх, як собак.
Навіщо камери?
Часом поліція попереджає пресу про рейд.
У мене дружина.
Батьки, шестеро братів і сестер, на мене чекають парафіяни.
А якби я зайшов? Я майже це зробив.
Де ти був?
Запізнився, слава Богу.
Чи Боже попередження.
Бабуся казала, що мені можна водитися
лише з тими, кому є що втрачати, як і мені.
Ми будемо обережнішими.
Я мушу йти. Я…
Елаясе.
Скільки всього Охоронців?
Тисяча сто темношкірих поліціянтів Нью-Йорка.
Я довіряю лише вам.
Ви всі будете потрібні у Вашингтоні, але зброю залиште вдома.
Навіть якби я вважав це гарною ідеєю,
закони Нью-Йорка зобов'язують нас мати зброю при собі 24 години на добу.
Тоді нам доведеться змінити закони.
Дякую, що прийшли.
Сьогодні в Сенаті
сенатор Стром Термонд висунув звинувачення.
Будемо на зв'язку.
Сумнівні союзи містера Кінга з комуністами й підбурювачами
ретельно замовчувалися.
Елеанор.
-До сьогодні. -Набери мера Ваґнера.
Містер Баярд Растін не лише найближчий радник містера Кінга,
він ще й комуніст.
Цей марш організовує Комуністична партія. Це…
Томе, потрібні три пресрелізи:
від просто гнівного, до сумнівів у психічному здоров'ї
нашого неулюбленого сенатора з Південної Кароліни.
Як звати ту репортерку з «Вашингтон Пост»?
-Макнейр? -Сюзанна Макбі?
-Баярде, доктор Кінг. -Дякую. Відповім у кабінеті.
Я не говоритиму ні з ким, крім неї.
І хай мер Ваґнер мені передзвонить.
На щастя, неприязнь Роя до тебе
блякне на фоні його відвертої ненависті до Строма Термонда.
Тому ми поки в безпеці, друже.
Дякую, друже.
Пресреліз номер один.
Багато років тому, коли я був у Пасадені
і виступав у Братстві примирення…
Це офіс славнозвісного Баярда Растіна?
Піду допишу решту.
-Я думав. -Про що?
Про слова бабусі Растін.
«Водися лише з тими,
кому є що втрачати».
І хто це може бути?
А ти як гадаєш?
Вона розповідає про твою відданість справедливості й миру
і називає тебе героєм.
Так!
Годі. Припиніть це все.
Отже, минулого вечора я думав про марш…
Потрібно встановити пости з листівками,
щоб ті, хто приїдуть на авто, знали, куди їм їхати в столиці.
Лише перша ночі.
Рано.
Добраніч усім.
Ідіть.
-Блайдене. -Містере Растін, сер.
Я продзижчав меру вуха про цей проєкт.
Сьогодні він подзвонив і дав згоду. Тому з наступного тижня…
Прошу на третій поверх.
Я не слухатиму наказів клятих прислужників білих.
Думаєте, жетони роблять вас крутими.
А скільки темношкірих загинули через ці жетони?
Добре.
Добре, дихай.
Коли бачите агресора,
рухайтеся і працюйте, як одне ціле.
Якщо ми прагнемо миру в суспільстві,
ми не досягнемо його за допомогою насильства.
Залиште зброю вдома.
У вас будуть білі пов'язки на рукава, білі капелюхи і свистки.
Ваш обов'язок —
створити атмосферу миру,
щоб усі це бачили і наслідували.
Бережи вас Боже.
-Ти молодець. -Чудово.
Це було…
Дуже вдячний.
-Мій друг, Елаяс Тейлор з НАСПКН. -Дякую, сер.
-Дякую. -Чудова робота.
-Молодці. -Бережіть себе.
Дякую. Елаяс Тейлор.
«Пісні Єлизаветинської епохи й афроамериканські гімни».
-То ти співав? -А у двох піснях ще й грав на лютні.
Таких, як ти, не виховують в Алабамі.
Взагалі ніде.
-Боже, ні. Ні, я… -Так.
Томе!
Том живе тут на час маршу.
-Я думав, ви з Елеанор… -Скасували.
-Мабуть, ти… -Ні, все добре.
-Елаясе, чув, ви одружений… -Томе…
А ви з Говардського університету. Я чув про темношкірих з правами білих.
-А от навпаки… -Прошу!
Коли мені було 16, я привів на вечерю темношкірого друга.
Батько сказав, що не дозволить «цьому хлопцю» сісти за стіл.
І я поклав цьому кінець.
Дружбі?
Сім'ї.
Я з'їхав і відтоді живу сам.
Я родом з місця,
де сім'я тримається разом…
попри все.
Елаясе.
Він мені небайдужий.
А до кого ти байдужий?
Упевнений, є ще якийсь аспірант з Колумбійського
чи молодий активіст з Фіска.
Чому не поведеш їх обох у той бар на 8-й авеню
і не розкажеш історії про Ґанді та Кінга?
А коли буде зручно… Ой, даруй. Коли їхні почуття стануть незручністю,
знайди когось нового.
Але цього разу ти вирішив подарувати серце тому,
хто явно не в змозі подарувати тобі своє.
І весь цей час я був…
Я…
Треба більше стільців. Щоб уся команда була тут.
-А як же телефони? -Бігом!
Баярде.
Гість Роя приїхав.
Що вони задумали?
Зараз дізнаємося.
А з трьома новими релігійними лідерами і містером Ройтером з ОПА
Велика шістка стала Великою десяткою.
З огляду на те, що це, можливо,
одне з останніх зібрань перед маршем…
Містере Рендольф, у мене питання до вашого заступника.
Як я казав, це, мабуть…
Містере Растін, ви любите вашу роботу, цей марш?
Усім серцем.
А що як, чисто гіпотетично,
до вашої прекрасної організації мала стосунок людина,
сама присутність якої
ставила б під удар справу, яку ви так любите?
Той, чию причетність в минулому до політичних, і не лише, організацій,
і чиї дивацтва і вподобання
можуть використати люди при владі, щоб завдати шкоди
не лише маршу.
Помста цих впливових людей
може легко загальмувати боротьбу за расову справедливість у країні
на добрі 10–15 років.
Ви б залишили таку людину на посаді?
Чи ваше почуття обов'язку як поборника за цю справу
спонукає вас таку людину відсторонити?
Якщо гіпотетично…
я б її відсторонив.
Хіба що ця людина — я.
Джулія і Дженіфер Растін учили мене бути скромним і не вихвалятися.
Оскільки ніхто з команди не є… Блайдене, ти квакер?
-Боже збав. -Хай говорять вони.
Норме, скільки пунктів невідкладної допомоги організовано?
Двадцять два. Здебільшого з темношкірими медпрацівниками.
-Вода? -Шість баків по шість тисяч літрів.
Це забезпечить роботу 27 переносних фонтанів на цілий день.
Транспорт?
Загалом у нас 2 220 орендованих автобусів.
Від КРР Північної Кароліни — 11. Від СНКК Міссісіпі — 7.
-А церква преподобного Павелла? -Орендували п'ять.
Я можу продовжувати, але, Джойс?
Сорок Потягів свободи.
А завдяки ОПА — шість чартерних літаків
для робітників з Чикаго, Гранд-Репідс, Флінта, Детройта,
Сірак'юс, Рочестера і Нью-Йорка.
А на запит містера Растіна
мер дозволив запровадити графік години-пік для поїздів метро з п'ятої ранку,
щоб пасажири встигли на автобуси о шостій у день маршу.
А хто такі Охоронці?
Спільнота темношкірих поліціянтів Нью-Йорка.
А скільки з них буде гарантувати безпеку і мир на марші у столиці?
Понад тисяча.
-Вбиральні? -Двісті дев'яносто дві.
І чартерний рейс зі знаменитостями, серед яких Гаррі Белафонте, Марлон Брандо,
Джеймс Болдвін, Чарлтон Гестон…
Мойсей.
Даян Керролл, Семмі Девіс молодший, Ліна Горн
і Берт Ланкастер також будуть присутні.
І все це реалізували за сім тижнів.
І саме тому я б нізащо себе не відсторонив.
Так!
Так.
Як встигнути зробити все це за такий короткий час?
Працюючи по 12–15 годин щодня, і завдяки Баярду.
Шефе, докторко Геджмен, у вас ніколи не крутилося в голові слово,
яке ви ніяк не можете забути?
Що ще?
Поки Баярд і Растінеттс провадили свій концерт,
я не міг позбутися слова «Пасадена».
Мартіне, бував там?
-Як це стосується справи? -А ви, заступнику?
Не бували у Пасадені?
Не пригадуєте?
А в мене тут якраз є…
-Де воно, чорт забирай? Було тут. -Ні, з мене годі.
Годі.
Я дивлюся на цю програму
і не бачу жодного жіночого імені.
Ні Елли Бейкер, ні Даян Неш,
ні Дороті Гайт, ні Глорії Річардсон,
Мірлі Еверс, Рози Паркс.
Немає, немає, немає.
Якщо не помиляюся,
з самого початку було погоджено, що лише лідери
організацій, які братимуть участь, зможуть виступити.
-Стоп, а де моє ім'я? -Про політиків не йдеться.
Слухай, я не просто політик.
Можеш піти на Сьому авеню чи 125-ту вулицю,
і в будь-кого запитати про Адама Клейтона Павелла…
Докторко Геджмен, пропоную зібратися знову, щойно знайдемо рішення.
Добре. Повернімося до того, що я хотів…
Адаме, ти тут гість. Не можна постійно…
Ви не могли б глянути в бардачку…
-Адаме! -Ти нариваєшся на проблеми…
Конгресмене Павелл!
Ми залишили це в минулому!
Засідання завершено.
Не втрачай надію.
Добрий вечір, офіцере.
-Скажіть містеру Гуверу… -Містере Растін.
Хто це?
Клаудія.
Дружина Елаяса.
Так.
Як ви?
Дякую, що запитали.
У мене хороші новини.
Мій батько вирішив
офіційно передати свою паству моєму чоловікові.
О, це…
справді чудово.
Рада чути, що ви так вважаєте.
Тож, якщо можна, скажіть моєму чоловіку…
що час повертатися додому.
На шлях, який вказав Господь.
Місис Тейлор…
Дякую, що приділили час.
Надмірно багато часу, який ви проводили з Елаясом.
Але це кінець.
Клаудіє…
Ви вірите в потенціал Елаяса.
А я знаю його обмеження.
Шефе Веллс.
Містере Растін.
Мій колега роздає карту
з розташуванням ключових систем забезпечення.
Фонтанів з водою, бюро знахідок.
Також радий повідомити, що тут будуть понад 1000 правоохоронців з Нью-Йорка.
Охоронців навчили
основам і практикам пасивного опору,
тому вони не будуть озброєні.
Вперше з часів Сухого закону всі магазини з алкоголем будуть зачинені.
Усі планові операції скасовано,
а конгресмени просять жінок з персоналу залишатися вдома.
І чому?
Бо так багато людей, особливо чоловіків з моїм кольором шкіри, будуть у місті?
Востаннє по телебаченню
я бачив білих хуліганів, які нападали на темношкірих біля буфету,
а білий офіцер поліції наказав поливати дітей з гідранта.
Але звинувачувати всіх через дії кількох було б несправедливо.
Власне, це і називається бути расистом.
Схоже, ви ті двоє інженерів, про яких я запитував.
Це ми.
У день маршу буде мобілізована вся поліція округу Колумбія,
а також 500 резервістів, 2500 бійців Нацгвардії,
4000 солдатів,
і, за наказом Пентагону, 19 000 військових.
Сподіваюся, у вас для них є робота, бо тут вони не знадобляться.
І якщо хтось особисто спілкується з містером Гувером,
перекажіть йому, що 28 серпня
чорні, білі, молоді, старі, багаті, середній клас і бідняки
прийдуть у Вашингтон, округ Колумбія,
і він не зможе цього зупинити.
Потрібна звукова система, щоб людину, яка говоритиме там,
могли почути аж тут.
Бо саме звук перетворює натовп на аудиторію.
Коли кожна з героїнь виходитиме на сцену,
Шеф розповідатиме про їхні видатні діяння.
-Тобто їх побачать, але не почують. -Хай вони напишуть, як їх представляти.
При всій повазі, містере Рендольф, їх має представляти жінка.
І не запитуйте про рекомендації, бо чимало жінок повідомили,
що не братимуть участі в марші.
Прикро це чути.
Прикро те, сер,
які обставини посприяли такому їхньому рішенню.
Баярде, які новини з Вашингтона?
Нам потрібно $16 000–20 000 на звукову систему.
Яка в нас чисельність?
-Рашель? -За останніми підрахунками 88 000.
Якщо буде хоча б на одну людину менше за 100 000…
Цікаво, що останні кілька днів конгресмен Павелл надокучає мені
щодо виступу на марші.
Знаєте чому?
Тітка Бесс влаштовує пікнік.
-Тітка Бесс? -Не буває тіток на ім'я Бесс.
Тітка Вільгельміна, тітка Кларисса, тітка…
У мене є тітка Бесс!
І 20 гостей вже зголосилися.
Але кузени покличуть кузенів, сусіди запросять сусідів,
і от тітці Бесс уже треба готувати на п'ятдесятьох.
Заступнику директора, вам краще готувати на 200 000.
Я перший це кажу.
Гаразд.
Присяга.
Буде якось неприємно благати про це в день маршу.
«Я урочисто присягаюся боротися за громадянські права.
Я покладу серце, розум і душу,
безумовно і пропри особисту жертву,
задля досягнення соціального миру через соціальну справедливість.
Я обіцяю донести послання маршу
моїм друзям і сусідам удома і закликатиму їх до такої ж рішучості
і таких самих зусиль.
Я виходитиму на марші, писатиму листи.
Я буду протестувати й голосувати.
Я працюватиму над тим, щоб мій голос і голос моїх братів
лунав чітко й рішуче з усіх куточків цієї країни».
Моя дружина…
Її батько йде на пенсію і залишає церкву мені.
Вона мені сказала.
А вона сказала, що вагітна?
Елаясе…
Ти думаєш, що вбиваєш один зі своїх проявів,
але це не так.
Ти вбиваєш себе всього.
Я одружений чоловік,
який скоро стане батьком, а ви, сер,
хвора людина, якій варто припинити мене переслідувати.
А ще вона натякнула, що давно тебе не чула.
Ти бував у цьому парку вночі? У банях Маунт-Морріс?
Хто тебе притиснув? Поліція моралі? ФБР? У них є фото?
Бо тіло бажає противного духові, а дух противного тілу,
і супротивні вони один одному.
Бо тіло бажає противного духові, а дух противного тілу, і супротивні вони…
Щоб ви чинили не те, чого хочете.
Організатор цієї потенційної катастрофи,
так званий «чоловік» Баярд Растін,
не просто комуніст,
а ще й збоченець.
Я маю протокол його арешту з Пасадени,
датований січнем 1953 року.
Містер Растін визнав себе винним у розпусній поведінці з двома чоловіками.
Він засуджений гомосексу…
Рада церков зобов'язалася приготувати 80 000 обідів.
-Правильно? -Так.
Бутерброди з арахісовою пастою.
Ми тут поговорили, і…
Не відповідай.
-Хто ми? -Ми з дівчатами.
Гадаємо, бутерброди з сиром будуть краще.
Ні. З арахісовою пастою і варенням.
Не відповідай.
Яке слово я повторюю найчастіше?
-Елеанор? -Деталі.
Буде +26.
Сир псується. Ти ж маєш це розуміти.
Треба було це розуміти!
Баярде…
Ти один з найрозумніших людей, яких я знаю.
Поясни мені, чому,
попри те, що в нас ще стільки справ,
я знову змушений виправдовувати своє існування.
Кожному з нас хитро й жорстоко втовкмачують,
що ми неадекватні, неповноцінні.
І найпростіший спосіб боротися з цим почуттям —
знайти того, хто, на нашу думку, гірший за нас.
Гірші, бо вони бідніші за нас, чи темніші за нас,
чи вони бажають того, кого церкви й закони забороняють бажати.
І коли ми починаємо собі брехати,
жити й вірити цій брехні,
то виконуємо роботу наших гнобителів, гноблячи самих себе.
Строму Термонду і Гуверу начхати на мене.
Насправді вони хочуть перешкодити нам зібратися разом
і вимагати від цієї країни змін.
Вони чекають моєї відставки?
Дехто, так.
Тоді хай мене звільняють,
бо сам я не піду.
У день, коли я народився темношкірим,
я народився гомосексуалістом.
Вони або вірять у свободу і справедливість для всіх,
або ні.
Так, це Мішель Гарвуд.
-Це Мішель Гарвуд. -Гаразд.
Скажете ваше ім'я і прізвище?
Мішель Гарвуд слухає.
-Так, це Мішель. -Білоксі, ще один автобус.
Сорок сім, Чаттануґа.
Елеанор, у мене нові цифри. Хочеш глянути?
-Ще є запитання? -Вам треба на платне шосе.
Перед коридором Вашингтона і Старого домініону…
Ти так збирався прийти на мою страту?
Моя вуаль вдови в хімчистці.
Весь цей час ти чекав від мене того, що я не готовий дати.
Може, у старшому віці, коли більшість битв буде виграно, я…
дозволю собі закохатися.
Але поки, я хочу, щоб ти знав, що ти — моя сім'я.
Ні секретів,
ні сорому,
лише любов.
Мене жахає, що є люди,
які, прикриваючись християнською мораллю,
паплюжать елементарні поняття про людську гідність,
щоб зацькувати іншу людину.
Містер Растін — один з найбільш доброчесних
і порядних чоловіків, яких я коли-небудь знав.
Він відданий американській демократії
не менше за будь-якого посадовця,
і готовий боротися за права кожного,
включно з тими, хто використовує силу свого становища,
щоб позбавити прав його.
Для мене честь назвати його другом.
Я не знаю кращої людини, щоб повести нас у Вашингтон.
Ні.
-Ану, покваптеся. -Сідай.
Містере Растін!
Блайдене.
-З якого боку? Праворуч? -Так.
Ісус ішов самотньою долиною
Він мусив пройти її сам
Господи, сподіваюся, вони приїдуть.
Це треба туди.
ПОКЛАДІТЬ КРАЙ УПЕРЕДЖЕНОМУ СТАВЛЕННЮ!
Дякую, що прийшли. Візьміть це. А потім — туди.
Візьми ще.
Підпишіть присягу і поверніть її.
-Містере Растін. -Містере Растін, сер.
-Уже 7:45. -Де ж усі?
-Ви казали, буде 100 000 людей. -Я бачу максимум 75.
Алабама, Вісконсин, Невада, Юніон Стейшн. Думаю, будуть десь о десятій.
Елеанор?
О десятій.
Раз, раз. Перевірка, один, два, три.
Який натовп!
Свободу, свободу…
-Так. Саме так. -Алілуя!
Увага всім…
Свобода, свобода
Свобода, свобода, свобода
МАХАЛІЯ ДЖЕКСОН
Амінь!
Алілуя!
Слава Господу!
Так! Амінь!
Амінь, Махаліє!
Алілуя! Амінь!
Коли це лунатиме з кожного села й селища,
з кожного штату й міста,
ми зможемо наблизити той день,
коли всі Божі діти,
чорні та білі,
євреї та язичники, протестанти й католики,
зможуть взятися за руки
і заспівати слова старого афроамериканського гімну:
«Нарешті вільні! Нарешті вільні!
Слава Всевишньому, ми нарешті вільні».
Баярде.
-Анно. -Містере Рендольф.
У дитинстві
щовечора мій батько запитував:
«Що ти сьогодні зробила корисного?»
Упевнена, що в тебе теж так було.
Але, хлопчику, сьогодні…
Сьогодні…
Шефе.
Щойно дізнався. Президент запрошує Велику десятку до Овального кабінету.
Оце вже інша справа.
Вітаю.
Байярд має бути з нами.
Кілька тижнів тому я казав, що радо збиратиму сміття,
якщо в нас усе вийде.
Растін, ти набагато цінніший за сміттяра.
Рою, стидайся.
Бабуся вчила мене, що ніхто не втрачає цінності,
бо збирає сміття, щоб подбати про своїх.
Привіт, синку. Як ти?
Дозволиш?
Дякую.
У Марші на Вашингтон взяло учать 250 000 людей.
До сьогодні це найбільший мирний протест в історії.
Через дев'ять місяців Конгрес прийняв Закон про громадянські права,
який забороняє дискримінацію за ознакою раси,
кольору шкіри, статі, релігії чи національності.
У 1977 році Баярд закохався у Волтера Неґла.
Вони були разом до самої смерті Баярда у 1987 році.
Через п'ятдесят років після Маршу
Баярда Растіна нагородили Президентською медаллю Свободи посмертно.
Переклад субтитрів: Ірина Кожанова