‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫נו כבר, אסטבן. תענה.‬
‫חנה!‬
‫הגעתם אל…‬
‫תירגעי.‬
‫זה היית אתה, חרא.‬ ‫-מה?‬
‫דפקת אותנו.‬
‫חנה, תפסיקי להיות כל כך פרנואידית.‬
‫פרנואידית? שיחקת איתנו מההתחלה.‬
‫אם את מאשימה אותי, אני מקווה שיש לך הוכחה.‬
‫כמו הווידוי שלך?‬
‫את הסרטון היה צריך להעלות‬ ‫דרך חשבון של בית הספר.‬
‫מי העלה את הסרטון?‬
‫אמרתי לך, חנה.‬
‫תיזהרי מהקרובים אלייך, הם יבגדו בך.‬
‫אתה עשית את זה?‬ ‫-שוב זה.‬
‫למה שלא תשאלי את אדון פואבלה?‬
‫אה, רגע, הוא ברח.‬
‫אסטבן לא היה עושה את זה.‬
‫את בטוחה בזה במאה אחוז?‬
‫או שאת אומרת את זה כי האמנת‬ ‫להצגה של הבחור המסכן והנחמד?‬
‫כולנו יודעים שאסטבן מעולם לא היה ישר.‬
‫אבל זה בסדר. אני לא שופט.‬
‫לכולנו יש סודות.‬
‫או שאתם עדיין חושבים שדיקסון‬
‫הגיע משכונה קשה בבוגוטה?‬
‫אין לך מושג.‬
‫מסכן, אין לו כסף לעיצוב השיער,‬
‫לשעון שלו, לנעליים שלו.‬
‫די לבלבל בשכל.‬
‫תראו אותו.‬
‫ומה איתך, סלנה?‬
‫הבחורה הנוצרייה האדוקה,‬
‫עם ההורים הליברלים בארה"ב,‬
‫ששלחו אותך למקסיקו כדי להפוך לכוכבת פופ,‬ ‫באמת?‬
‫זה עבד בשביל טיילור סוויפט,‬ ‫אבל היא אחת למיליון.‬
‫אתה לא יודע עליי כלום, לוקה.‬
‫אולי, אבל אני יודע שחנה חיברה בינינו‬ ‫רק לטובתה.‬
‫מה איתך, לוקה?‬
‫אתה עומד כאן ופותח פה,‬
‫אבל גם אתה מסתיר משהו.‬
‫אני כמו ספר פתוח.‬
‫אתה חתיכת חצוף.‬
‫כל מה שאמרתי נכון.‬
‫אי אפשר להתקדם בחיים אם אתה תמים.‬
‫אני היחיד שאומר את האמת.‬
‫אנחנו לא חברים.‬
‫רק העמדנו פנים.‬
‫לא קוראים לי דיקסון.‬
‫אה, באמת?‬
‫ההורים שלי הם עורכי דין ידועים בקולומביה.‬
‫לא היה להם זמן בשבילי,‬ ‫אז גדלתי עם סבא שלי.‬
‫הוא רשם אותי לבית ספר קתולי.‬
‫לא בדיוק התפרסמתי בתור ראפר.‬
‫הייתי נער מזבח.‬
‫אין מצב.‬
‫למה שיקרת?‬
‫תמיד חלמתי להיות ראפר.‬
‫לכן באתי לארץ הזאת.‬
‫אבל מי יכבד ראפר כזה?‬
‫שיקרתי להורים שלי.‬
‫הם לא רצו שאבוא למקסיקו או לאי-דאבליו-אס.‬
‫אז אמרתי להם‬
‫שאני לומדת בקונסרבטוריון למוזיקה דתית.‬
‫ובינתיים אנחנו עוד כאן.‬
‫הם סומכים עליי מאוד.‬
‫אנדי.‬
‫מה?‬
‫אין לך מה לומר?‬
‫כולנו חברים, לא נגיד כלום.‬
‫מה? אמיליה?‬
‫מה איתה?‬ ‫-הן ביחד.‬
‫לא.‬
‫רק התעסקנו קצת, וזהו.‬
‫אז את שוכבת עם האויב?‬ ‫-האויב, באמת?‬
‫היא עם סבאס.‬ ‫-אז?‬
‫חוץ מזה, אני לא צריכה לספר לאף אחד‬ ‫מה אני עושה.‬
‫אבל איך גילית?‬
‫תורך, חנה,‬
‫רוצה לספר לנו משהו?‬
‫כמו מה?‬
‫לדעתך היינו הופכים להיות חברים‬ ‫בלי קשר ללהקה?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫מה? למה לא?‬
‫הכוראוגרפיה קלה.‬
‫הבושם שלך. אתה מריח כמו אימא שלי.‬
‫אם את לא רוצה לעשות חזרות, תגידי.‬ ‫אבל אל תמציאי תירוצים.‬
‫זה לא חדר החזרות של מתחרים שהודחו.‬
‫כאן הלהקה שלך נפגשת כדי להתחפש לחיות?‬
‫בוא נדבר על זה.‬
‫תוכלי לתת לי דקה?‬
‫אנחנו באמצע…‬ ‫-דקה אחת.‬
‫לא. אתה לא יכול לתת לי הוראות.‬ ‫אתה לא הבוס שלי.‬
‫מותק, את יכולה לתת לי חמש דקות?‬ ‫אני צריך לדבר עם לוקה.‬
‫מותק, תשתמש בחמש הדקות האלה‬ ‫כדי להיפטר מהריח הנורא הזה.‬
‫אני לא מבין.‬
‫הכרחת אותי לעשות את כל זה.‬ ‫עשיתי את זה, הלהקה עפה מהתחרות.‬
‫אמרת שאנצח בקרב הלהקות,‬ ‫ועכשיו אתה מתעלם ממני.‬
‫מה לגבי מה שהבטחת לי?‬
‫נעלמת.‬ ‫-אתה לא מחלק את ההוראות.‬
‫תהיה סבלני. אנחנו לא חיים לפי הלו"ז שלך.‬
‫באמת?‬
‫אין לי סבלנות.‬
‫אז אתה יודע מה?‬
‫אלך למשרד של סלינה.‬
‫אראה לה את הסרטון…‬
‫ואם היא תשאל…‬
‫אגלה.‬
‫מסיבת התחפושות שלך תסתיים בשנייה.‬
‫נסה את זה.‬
‫תגיד לי איך הלך.‬
‫היינו הופכים להיות חברים.‬
‫כאילו, ברור,‬
‫אם הנסיבות היו שונות,‬ ‫אולי אפילו לא היינו מדברים אחד עם השני.‬
‫אבל ככה זה בחיים, לא?‬
‫מסיבה כלשהי, אתה עוזב את הבית,‬
‫אתה מגיע לכיתה ופוגש אנשים מדהימים,‬
‫אנשים סופר מוכשרים.‬
‫אנשים שאתה לומד לאהוב.‬
‫זה מה שקרה. נכון?‬
‫זה קרה בזכות קרב הלהקות.‬
‫אתם באמת חושבים שאסטבן בגד בנו?‬
‫הסרטון הגיע מהחשבון שלו.‬
‫מה אם מישהו הכריח אותו?‬
‫לא נראה לך שהוא עשה את זה בכוונה?‬
‫מי רצה שנעוף מקרב הלהקות?‬
‫הלשכה.‬
‫סבאס.‬
‫יש סיכוי שייתוודה שוב?‬
‫ברור שלא, אבל הוא לא החבר היחיד בלשכה.‬
‫צריך למצוא מישהו אחר.‬
‫ועם מי עוד הוא מסתובב?‬
‫רק אידיוטים.‬
‫רק אידיוטים ו…?‬
‫עם מי הוא תמיד נמצא?‬
‫אין מצב, דיקסון.‬
‫אני לא אומר שאמיליה היא חלק מהלשכה,‬
‫אבל היא האדם הכי קרוב לסבאס.‬
‫רק בינתיים.‬
‫אמיליה שונאת אותו.‬
‫אין לך מה להפסיד אם תשאלי אותה.‬
‫בטח. "היי, אמיליה. את חלק מהלשכה?‬
‫חבל שלא סיפרת לי קודם. זה באמת היה עוזר".‬
‫תעשו לי טובה.‬
‫אם את כל כך בטוחה, אין מה לדאוג.‬
‫נכון.‬
‫אז את באמת חושבת שאני איזו בחורה‬ ‫עשירה וטיפשה‬
‫שמבזבזת את הזמן במשחקים‬ ‫עם איזה מועדון סודי מטופש?‬
‫ועוד עם האידיוט הזה, סבאס?‬ ‫חשבתי שאת מכירה אותי טוב יותר.‬
‫את פשוט תמיד איתו.‬
‫בחזרות.‬
‫כשהוא לא בהתקפי זעם‬ ‫וזורק אותי החוצה כמו זבל.‬
‫את באמת מפקפקת בי?‬
‫לא.‬
‫זה פשוט…‬
‫סבאס המזדיין. בגללו פסלו אותנו‬
‫ועכשיו אנחנו צריכים לגלות‬ ‫מי עומד מאחורי הלשכה.‬
‫חשבת שזו אני?‬
‫יש לך רעיונות?‬
‫האמת,‬
‫תמיד חשדתי שהוא שוכב עם מישהי.‬
‫טוב. מי?‬
‫לא יודעת, אבל יש לה ריח רע.‬
‫יש לה בושם כמו של אימא שלי.‬
‫אז הוא שוכב עם מישהי מבוגרת יותר.‬
‫או לפחות מישהי עם טעם רע.‬
‫תקשיבו, סבאס מזיין איזו מישהי.‬
‫כן, ראיתי קונדום משומש בחדר שלו.‬
‫לא, הוא מזיין מישהי מבוגרת.‬
‫איכס.‬
‫אישה מבוגרת כמו…‬
‫סבתא שלי?‬
‫לא, לא כל כך זקנה.‬
‫אמיליה חושבת שזו מישהי מבוגרת יותר ממנו.‬
‫כמו המורה שלנו לביולוגיה?‬
‫אני לא חושבת שהיא ממש הסגנון שלו.‬
‫אניטה.‬ ‫-מה?‬
‫אניטה!‬
‫ראיתי אותה אתמול בלילה נכנסת לתוך כיתה.‬
‫איזו עוזרת נשארת בבית הספר עד שעה כזו?‬
‫ומה היא עושה בכיתה מאוחר כל כך?‬
‫מתעסקת עם מישהו.‬ ‫-בדיוק.‬
‫איך אנחנו יודעים שזה סבאס?‬
‫זה הגיוני לחלוטין שבלשכה‬ ‫יהיה מישהו בהנהלה.‬
‫אניטה היא המועמדת המושלמת.‬
‫אני בטוחה שהיא יכולה להשיג את המפתח‬ ‫למדים של אר-בי-די.‬
‫וגם אם זו לא היא, עדיין נוכל לחשוף אותה.‬
‫לפי החוקים אסור לעובדים לשכב עם תלמידים.‬
‫אבל אין לנו הוכחה.‬
‫זה תמיד אותו הדבר.‬
‫אולי יש לי תוכנית.‬
‫אתה צריך משהו?‬
‫סלינה עסוקה כרגע.‬
‫זה בסדר, אני אחכה.‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫אם אתה רוצה,‬ ‫אני יכולה להגיד לה שחיפשת אותה.‬
‫לא, אל תדאגי. יש לי זמן.‬
‫רק כדי להבהיר.‬
‫הלו"ז שלה אחר הצוהריים עמוס.‬
‫עם הגמר, ההיעלמות של חבר שלך…‬
‫הוא לא חבר שלי.‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫חבר לא בוגד באנשים שסומכים עליו.‬
‫אבל כל מה שתרצה לספר לסלינה,‬
‫תוכל לספר לי. בסדר?‬
‫מה קרה, לוקה? אתה נראה מודאג.‬
‫כלום.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר, אני שמחה.‬
‫כאילו,‬ ‫מה כבר יכול להדאיג מישהו ממשפחת קולוצ'י?‬
‫דברים תמיד מסתדרים לכם.‬
‫נכון?‬
‫טוב. אחזור אחר כך.‬
‫נהדר.‬
‫אסטבן לקח את הדברים שלו ולא עונה לטלפון.‬
‫איזה בית ספר נותן לתלמידים שלו פשוט לעזוב?‬
‫תאמין לי שאני מודאגת מאוד לגבי הבן שלך.‬
‫אני בטוח שלא היה עוזב אם לא‬ ‫היה מואשם במשהו כל כך טיפשי.‬
‫אני רוצה לתת לבן שלך‬ ‫הזדמנות להסביר את עצמו.‬
‫מה שחשוב עכשיו זה למצוא אותו.‬
‫יש לך מושג איפה הוא יכול להיות?‬
‫אולי.‬
‫היי.‬
‫אתה עובד כאן?‬
‫לא. באתי לראות את רוסיו,‬
‫אבל הקדמתי.‬
‫שווה לחכות.‬
‫באמת?‬
‫את…?‬
‫מעריצה.‬
‫רוסיו היא אחת מהזמרות‬ ‫הכי טובות שאני מכירה.‬
‫ברצינות.‬
‫למה אחת מהזמרות הכי טובות שאת מכירה‬ ‫שרה במקום כזה?‬
‫צריך עוד דברים מלבד כישרון כדי להצליח.‬
‫כמו קשרים?‬
‫תמיד עוזר להיות במקום הנכון בזמן הנכון,‬
‫אבל זה לא הכול.‬
‫אני חושב שזה קשור מאוד למי שאתה מכיר.‬
‫נכון.‬
‫לטוב…‬
‫ולרע.‬
‫אניטה יוצאת. היא בדרך למעונות.‬
‫היא לא עצרה ליד החדר של סבאס.‬
‫היא בדרך למגרש הכדורסל.‬
‫אין מצב.‬
‫היא נעלמה.‬
‫מה זאת אומרת? לאן היא הלכה?‬
‫לא יודעת. היא פנתה לאנשהו.‬
‫היא בטח פוגשת את סבאס במקום אחר.‬ ‫איפה עוד הם יכולים לעשות סקס?‬
‫הארון של אב הבית, חדר המוזיקה,‬
‫המטבח, מאחורי המטבח.‬
‫אין פחי אשפה מאחורי המטבח?‬
‫פחות או יותר בכל מקום אחרי 22:00,‬ ‫בית התפילה…‬
‫ממתי יש כאן בית תפילה?‬
‫מאוחר מדי.‬
‫כלומר, בשביל להיות מחוץ לחדר שלך.‬
‫אני יודעת. לא יכולתי לישון.‬
‫אני מבינה. זה קורה לי כל הזמן.‬
‫אם את רוצה, בואי נטייל עד שתתעייפי.‬
‫אם את רוצה.‬
‫סהרוריות?‬
‫אף פעם לא שמעתי את התירוץ הזה.‬
‫זו תופעה אמיתית. זה רציני.‬
‫תראי, עוד סהרורית.‬
‫בטח יש התפרצות.‬
‫אולי אם נחכה חמש דקות, לה יורונה תופיע.‬
‫לכו ישר לחדרים שלכן. עכשיו.‬
‫אני בטוחה שהן לא יסיימו את השנה.‬
‫דרך אגב, מה את עושה פה בשעה כל כך מאוחרת?‬
‫מה שאת עושה.‬
‫שומרת על הסדר בבית הספר.‬
‫היחידה ששומרת על הסדר כאן היא אני.‬
‫- מישהו? תענו לי. -‬
‫- עשיתי מה שאמרתם. מה עכשיו? תענו. הלו? -‬
‫- בקרו בבלוג שלנו -‬
‫מה נעשה עכשיו?‬
‫ננסה שוב.‬
‫כשלורדס בחוץ?‬
‫נוכל לנסות מחר.‬
‫לא, זה לא יעבוד. היא תיזהר במיוחד.‬
‫היא אפילו תפסיק לשכב עם סבאס,‬ ‫רק כדי להיות בטוחה,‬
‫מה שהייתה צריכה לעשות כבר מזמן.‬
‫יש לך רעיון טוב יותר?‬
‫למישהו מכם יש רעיון טוב יותר?‬
‫את לא צריכה להיות כזאת.‬
‫סליחה. אני מנסה לפתור את זה‬ ‫ונראה שלא מזיז לכם.‬
‫לא, את מנסה להוכיח שאסטבן לא אשם, וזה לא…‬
‫כי אסטבן לא אשם.‬
‫אבל הוא העלה את הסרטון.‬
‫וגם אני לא מבינה את זה.‬
‫אבל אנחנו רק יודעים שהוא נעלם,‬
‫הוא לא עונה לאף אחד,‬ ‫והוא השאיר לנו את הבלגן ההזוי הזה.‬
‫אולי זו היית את.‬
‫בחייך, חנה.‬ ‫-מה?‬
‫ברצינות, אולי אמיליה שכנעה אותך.‬
‫זו לא תהיה הפעם הראשונה ששיקרת.‬ ‫-ואו.‬
‫את משוגעת.‬
‫לוקה צדק.‬
‫אנחנו לא חברים.‬
‫אנחנו רק מעמידים פנים.‬
‫- נסו להכות אותי, נסו לפגוע -‬
‫- כי אני מכוונת מעלה כשאני למטה -‬
‫- לא אכפת לי -‬
‫- מה אתם אומרים -‬
‫- מה אתם עושים -‬
‫- אני הרבה יותר חזקה‬ ‫ויכולה להחזיק עוד מעמד -‬
‫- כי אני כבר ראיתי דברים בחיי -‬
‫- אני מרגישה -‬
‫- ואני אכן -‬
‫- אעבור את זה -‬
‫- כי אין לי חרטות -‬
‫- אין דאגות -‬
‫- ואם זה יישאר ככה -‬
‫- אני אהיה בסדר -‬
‫- כי אין לי חרטות -‬
‫- אין דאגות -‬
‫- הלשכה גרמו לי להכריח את אסטבן‬ ‫להחליף את הסרטון -‬
‫- הודעה לחנה, אני… -‬
‫- הכרחתי את אסטבן לעשות את זה -‬
‫- שש בבוקר, תגיע בזמן. -‬
‫מה קרה?‬
‫אתה ואסטבן מסתירים משהו.‬
‫ראיתי אתכם.‬
‫אסטבן הוא לא מה שנדמה לך.‬
‫זה כל מה שאגיד.‬
‫תפסיקי לבטוח באנשים כל כך.‬
‫לא כולם הם מה שנדמה לך.‬
‫היי, אפשר לדבר איתך?‬
‫אני בדיוק הולכת. סליחה.‬
‫רגע.‬
‫אני הבן שלך.‬
‫אתה מתבלבל ביני לבין מישהי אחרת.‬
‫השם האמיתי שלך הוא רוסיו גרסיה.‬
‫כתבתי לך את השיר הזה כשהייתי בן חמש.‬
‫לא, בעצם…‬
‫אני כתבתי לך אותו.‬
‫אבל מעולם לא סיימתי אותו.‬
‫אני מניחה שאתה נועדת לעשות את זה.‬
‫היו לך שנים לחפש אותי, אם היית רוצה.‬
‫רצית שאגיע סתם פתאום?‬
‫כמו שעשיתי עכשיו?‬
‫מה אתה רוצה לדעת?‬
‫יש לי את זה…‬
‫אני רוצה לדעת למה מרסלו קולוצ'י‬ ‫אמר לך להתרחק.‬
‫למה הוא הציע לך כסף?‬
‫את יכולה לספר לי, או שאוכל לשאול אותו.‬ ‫הבחירה שלך.‬
‫מרסלו הוא אבא שלך.‬
‫- פוסטים רשמיים של חנה פופ -‬
‫חני.‬ ‫-אימא?‬
‫מרסלו היה רק רומן.‬
‫או לפחות ככה חשבתי.‬
‫כבר הייתי נשוי לצ'אווה.‬
‫לא אמרתי לו כלום.‬
‫או למרסלו.‬
‫הייתי צריכה עבודה.‬
‫אז הלכתי למרסלו‬
‫והוא הציע להעסיק אותי בתור‬ ‫המורה למוזיקה של לוקה.‬
‫זה היה הלם.‬
‫כשראיתי את כל מה שיש לבן שלו, חשבתי עליך.‬
‫חשבתי על החיים שהיו יכולים להיות לך‬
‫ושלא יכולתי לתת לך.‬
‫אז סיפרתי למרסלו…‬
‫את האמת.‬
‫התחרטתי על זה ברגע שסיפרתי לו.‬
‫כי הבנתי,‬
‫למרות הכול,‬
‫שלא רציתי שתסבול כמו שלוקה סבל.‬
‫איך זה פאקינג קשור לזה שנטשת אותי?‬
‫אתה לא תבין.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-למה לא?‬
‫למה עזבת אותי?‬
‫מה סיפרת לו?‬
‫מה קרה? מה היא אמרה?‬
‫זה בסדר.‬
‫אני אנצח בקרב הלהקות או לא?‬
‫סבלנות היא מעלה.‬
‫העצות כמו בעוגיות מזל משעממות אותי.‬
‫בואו נדבר לעניין.‬
‫תזכור עם מי אתה מתעסק.‬
‫תזכור כמה אנחנו חזקים.‬
‫אז,‬
‫מה יקרה עכשיו?‬
‫אתה סומך עלינו?‬
‫אני שונא את הדבר הזה.‬
‫האמת, לא ציפיתי לזה.‬
‫אני מכיר את כולכם.‬
‫הם חברים במועדוני גולף,‬
‫אבל מה לך יש להציע?‬
‫כרטיס מועדון בסופר?‬
‫אידיוט.‬
‫ברוך הבא ללשכה.‬
‫אתה רוצה לנצח, לוקה?‬
‫אתה צריך לנצח,‬
‫איתנו, לוקה.‬
‫ידעת, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני מנחש שאתה כועס.‬
‫יש רק שני דברים שצריכים לקרות עכשיו.‬
‫קודם כל,‬
‫אתה צריך לדעת…‬
‫שאתה הבן שלי ואני אוהב אותך.‬
‫ושום דבר לא ישנה את זה אף פעם.‬
‫אף פעם.‬
‫והדבר השני?‬
‫אני צריך לדעת לאן אנחנו נוסעים.‬
‫- אני צועדת -‬
‫- אלך אחריך -‬
‫- עד שאמצא את עצמי -‬
‫- אני נותנת לך את הכנפיים שלי -‬
‫- תמיד אאיר עליך -‬
‫- ליבי, מה אתה מרגיש? -‬
‫- נמאס לך מהכאב? -‬
‫- מהשקרים שסיפרו לך? -‬
‫- צללים אפלים -‬
‫- מסתירים את האמת -‬
‫- קולי הוא שלי -‬
‫- אי אפשר לשלוט בו -‬
‫- ואני מבטיחה שהלב שלי יעמוד בקשיים -‬
‫- אחזיק מעמד כי אני צריכה להתעורר -‬
‫- אני לא שוכחת את העבר -‬
‫- אני יכולה לשכתב אותו -‬
‫תודה.‬
‫מתוקה.‬
‫אל תיראי כל כך עצובה, חנוצ'ה.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫תמיד ידענו שבית הספר הזה לא בשבילך.‬
‫בואי.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬