EN NETFLIX-SERIE
God morgon, prinsessan.
Släpp mig!
Vad händer?
Tyst!
Sluta! Lägg av!
Upp med dig!
Ta honom.
Vad händer?
Inget prat.
Välkomna till ceremonin, ettor.
Av med kläderna!
NÅGRA TIMMAR TIDIGARE
-Jana, raring. -Mamma!
Du måste välja ett foto till din profil i tidskriften.
Den här eller den här?
De är identiska.
Den där.
Jag gör inte mer PR. Jag börjar…
En seriös skola, för att göra seriös musik
och tas seriöst.
Lägg av, mamma.
Jag vet att du vill vända ryggen åt allt vi har byggt upp.
-Var inte så dramatisk. -För att börja Elite way school.
Ingen kallar det för det.
Det finns så många skolor, och du väljer den.
Det sög bara för dig för att du var rektorns dotter.
-Du hinner fortfarande ändra dig. -Men det gör jag inte.
Gumman…
Jag förstår att du vill veta hur det är att vara normal.
Jag menar bara att du inte lär gilla det.
Ingen vill vara normal.
Jag kommer ner snart, okej?
Städa ditt rum.
Jag sänder live från Mexiko, det land jag en gång kallade mitt hem.
Jag vet inte när jag åker tillbaka till Argentina,
men nu är jag i DF, huvudstaden i det här…
Mexico City!
Det är Mexico City, inte DF.
Tack, pappa. Några fler insikter före min första dag?
Jag kan komma på ett och annat om din klädsel.
Tröttnar du aldrig på att leka förvånad varje gång du ser mig?
Vi ses ju bara en gång om året.
Har jag tur så ringer du mig på min födelsedag.
Jag glömde det en gång. Är du fortfarande grinig över det?
Gör vad du vill, behåll ditt…
Tack.
…billiga gosedjur.
Inget av det här är billigt.
Lyckligtvis ärvde jag inte din smak för djurplågeri.
Om du vill ärva mina pengar
kom vi överens om att du skulle studera ekonomi.
Fattar du inte att jag vill göra musik?
Det var därför jag kom hit, inte för din skull.
Du har ett ansvar gentemot din familj.
Jaså? Som du har mot din?
-Provocera mig inte, Luka. -Provocera mig inte själv.
-Ska vi åka? -Chauffören skjutsar dig.
Jag har ett möte.
PIANIST BLÄNDAR PUBLIK I BROOKLYN
Snobbarna ville att jag skulle parkera på gatan.
Bara för att de inte känner dig.
De inser inte vilken artist jag har här.
Är du säker på det här?
Jag vet att du har ett stipendium, vilket är toppen, men…
Vilka frisyrer.
Men om du vill bli en riktig musiker,
hinner vi fortfarande fixa en plats i konservatoriet.
Du har en ung Mozarts talang, inte…
-Inte Jason Beeper. -Justin Bieber.
Precis, han.
-Jag vill inte bli Justin Bieber, pappa. -Vilken lättnad.
Jag vet vad jag gör. Det här är det bästa stället för mig.
Det är bara det att de här människorna…
De är inte som vi.
-Jag vill inte… -Lita på mig.
Mamma, ställ inte till med en scen.
Varför måste vi gå hela vägen hit, Guillermo?
Dixon. Jag heter Dixon, mamma.
Ja, ja.
Varför måste jag parkera 18 kvarter bort?
Jag sa ju åt dig att stanna i bilen.
Passa dig, din snorunge.
Jag kan inte lämna min bebis ensam på den första skoldagen.
-Mamma, snälla. -Jag kommer att sakna dig så mycket.
-Detsamma. -Säg det högre.
Detsamma. Jag kommer att sakna dig med.
Jag kommer att sakna dig.
Kom igen.
Gråt inte.
Snälla.
Varför kramar du mig aldrig så?
-Mamma. Nej. -Kom igen.
Seriöst, aldrig.
-Vad är det här? -Varför snokar du bland mina grejer?
Är det så här vi belönar din dotters misstag?
Genom att betala för den här rikemansskolan?
Jag pratade med din rektor. Nolltolerans för dina fasoner.
-Det spelar ingen roll… -Underminerar du mig?
Varför kan du inte bara njuta av att jag kommer att vara borta?
Nu åker vi.
-Ta hand om dig själv. -Det ska jag.
Välkomna, mina damer och herrar, till EWS, tidigare Elite way school.
Tja… Välkomna, allihop.
Vadå? Det är 2000-talets tredje årtionde.
Ja.
Ja, mamma.
Ja, mamma. Allt kommer att ordna sig. Jag klarar mig.
Du kommer att möta hinder som prövar din tro.
Visst.
-Kom bara ihåg att… -Jesus är kärnan i allt.
Älskar dig, hej då.
Hej. Förlåt, jag menar hola.
Du är inte härifrån, va?
Inte direkt. Mina föräldrar är det, men jag är från Kalifornien.
Jag bryr mig inte.
Kom hit.
Nu när du är här så är mitt råd till dig
att glömma din dröm om att bli Mia Colucci.
Det finns inget pinsammare än ett fan.
Blinka två gånger om du förstår.
Så lite så, prinsessan.
Ska vi gå?
Titta vem det är.
Där är hon, titta.
Aldrig i livet. Är det verkligen hon?
Vem släppte in henne?
Hennes farfar var rektor, och hennes far är Camilo Cohen.
Han har producerat allt vi lyssnar på.
Ingen har berättat för honom att hans dotter saknar talang.
Brutalt, Laura.
Parabéns. Ni är en del av Latinamerikas mest ryktbara internatskola.
De som pluggar naturvetenskap, robotteknik och ekonomi
har sitt område här.
Pappersvändarna. Inget illa menat.
Viktigast av allt är förstås programmet för musikalisk excellens.
Musical excellence program, även kallat MEP.
Varför på engelska?
Allt låter bättre på engelska här. Det låter mer sofistikerat.
Går nåt sönder, betalar du för det.
Bli inte för uppjagade.
Precis som varje år kommer hälften av er att åka hem i tårar inom några veckor.
Vad tarvligt.
Det är inte bara vem som helst som kan åstadkomma det de gjorde.
De spelade på arenor och sålde guldskivor…
Förlåt, trodde du att jag pratade med dig?
Mitt fel.
Det är normalt att komma hit och tro att man är talangfull
bara för att upptäcka att det var nepotism som släppte in en.
Men vi vet att talang inte alltid är vad som säljer
och att Spotify betalar per lyssning, inte för musikalisk kvalitet, så…
De som kommer in på programmet får spela på terminens viktigaste evenemang:
Bandkampen.
Finalisterna får träffa de bästa i branschen.
Det är en genväg till stjärnstatus.
Titta noga på scenen.
Här kan era drömmar antingen gå i uppfyllelse eller i kras.
Vi går vidare.
Nej. Sluta inte.
Jag trodde att jag var ensam.
Jag kan vara din publik.
Jag vet att du är van vid att bli sedd av tusentals, Jana Cohen Gandía.
-Vet du vem jag är? -Såklart. Jag är från Puebla, inte Mars.
-Och du är? -Jag heter Esteban.
Okej, Esteban från Puebla, inte Mars.
Ska vi spara den privata konserten till en annan dag?
Visst.
Här är kansliet.
Är du ny här?
Självklart är du det. Du är ny, jag är ny, alla är nya här.
-Ja. Jag är ny. -Coolt.
Jana!
Sebas.
Wow.
Jana…
-Sebas… -Vad?
Var inte så trist, älskling. Lyssna på mig.
Om folket vill ha Jabas, ger vi dem det.
-Jabas? -Hashtag Jabas. Jana och Sebas.
Nån sa att du var här. Min Insta får spel.
-Verkligen? -Ja, kom.
Tystnad.
-Nej? Är du säker? -Nej.
-Okej, tack. -Tystnad.
Tystnad, nu!
Ni två, det här är ingen nattklubb. Lägg av.
Det stinker hormoner hela vägen till mitt kontor.
Bra, nu kan ni andas.
Trippelrummen har tilldelats på ett personligt, icke-överförbart sätt.
Utegångsförbud råder efter kl. 21.
Om nån av er inte vet innebörden av det…
-Hon pratar snabbt. -Väldigt snabbt.
…se mig som gränsen, och tro mig, ni vill inte korsa mig.
Ni kan gå nu.
-Jag kommer till dig. -Till mitt rum?
-Ja. -Men mina rumskamrater…
Inte vet jag. Säg åt dem att göra dig en tjänst.
-Jag vill vara normal… -Du är ju det.
Förlåt att jag stör.
Om ni förväntar er särbehandling, måste jag göra er besvikna.
Ser jag ut att ha finnar? En vanställd näsa?
Ögon fulla av löften och ouppfyllda drömmar?
Nej, eller hur?
Det är för att jag inte är i din fanklubb, miss Cohen.
Herr Langarica, jag struntar i att din mamma är borgmästaren.
Snälla, pröva inte mitt tålamod. Gå till era rum genast!
Vad gör du? Ser du inte att jag är upptagen?
"Genast."
-Hej. -Läget? Jag heter Andi.
-Hej, jag är… -Jana Cohen Gandía.
Jag är ditt största fan nånsin!
Hur är läget? Varför pratar jag engelska? Förlåt.
Så du pratar inte spanska?
Jo då. Jag är från Kalifornien.
-María José. MJ. -Trevligt att träffas, MJ.
FRÅN FARFAR
-Är det allt du har? -Ja. Jag reser med lätt packning.
-Affischerna måste ha mindre teckensnitt… -Tjena, grabbar.
Här är ditt rum. Hälsa.
-Är det här ett skämt? -Nej då.
Det här är inget hotell. Se så, lär känna varann.
Du fattar inte.
Min far begärde ett eget rum åt mig.
Och jag upprepar: Det här är inte ett hotell,
och vi gör inga undantag för nån, okej?
-Gå mig inte på nerverna. -Du kan gå nu.
Vad glor ni på?
-Hörni, uniformerna! -Nej. Inte en chans!
Wow!
Välkomna, allihop.
Vissa av er känner mig redan.
För de som inte gör det är jag Celina Ferrer, er rektor.
Jag är så glad att se så många nya ansikten.
Vi är väldigt glada.
Tack, Anita.
Jag ska berätta allt om vårt musikprogram.
MEP.
Det är vad kidsen kallar det. "MEP."
Tack, Anita.
Om du är redo att ge allt i uttagningen,
måste du anmäla dig till den slutliga uttagningen idag.
Listan finns på dörren till mitt kontor.
Auditionerna börjar imorgon.
Den här terminens kaptener, Emilia och Sebas, är era domare.
Lycka till, allihop.
AUDITION
-Kan jag hjälpa dig? -Ja, skynda dig.
Känner jag dig?
Helt otroligt.
Luka.
Inte en chans! Jag såg dig senast…
På min mosters bröllop, tyvärr.
-Du har förändrats så mycket. -Vem har inte det?
-Jag hoppas att du inte är arg… -Självklart inte.
Du försökte bara outa mig med ditt tal om mångfald…
Jag ville inte såra dig. Jag försökte bara hjälpa till.
Provsjunger du? Jag visste inte att du gillade musik.
Ja, men om du inte skyndar dig blir det svårt.
Ers höghet, popdrottningen, välkommen.
Wow.
Vi är i närheten av en Colucci. Vilken ära.
Snälla. Äran är helt och hållet min.
Ursäkta mig, ms Favela.
-Oj, förlåt. -Det är lugnt.
-Ska du ditåt? -Ja.
Tänker du sjunga en av dina låtar på din audition?
Folk retar mig alltid för det.
Det var en annan tid i mitt liv. Det är inte jag längre.
Så dåliga är de inte.
Jag tror inte att folk förstod vad du försökte säga och göra.
Exakt.
Folk förväntar sig att jag ska bli den de vill
eller den de tror att jag är. Konstigt, va?
-Vi kan öva tillsammans om du vill. -Visst.
-Musikrummet kl. 21.15? -Efter utegångsförbudet?
Ja.
Okej. Visst.
-Okej. Vi ses sen. -Okej.
God morgon. Lägg undan era telefoner, så börjar vi.
Er uppmärksamhet, tack.
Ser man på. En colombian!
Akta era mobiler och plånböcker.
Tänk inte ens tanken att stjäla här, för då deporterar vi dig.
Din dumhet är inget mot min gatusmarthet.
Bara så du vet pratar inte de flesta colombianer så.
Och ja, akta din mobil och plånbok.
För det finns värre saker som kan försvinna.
Om du vill så kan vi glömma att det här hände.
Jag ger alltid folk en andra chans.
Jaså?
Annars vadå, tuffing?
Vad pågår här?
Den här snoriga skunken tänker stjäla mina grejer.
På riktigt?
Var inte löjlig. Sätt er, båda två.
Vi börjar med celldelning, kromosomer och…
Fröken!
Fröken?
-Agosti? -Är det ditt efternamn?
Eller är det en fråga?
Både och?
-Är du på mobilen? -Va? Självklart inte.
Okej. Det här är ett bra tillfälle att påminna er alla
att akademiska prestationer är ett krav i alla program.
Får du underkänt av mig, så åker du ut.
Så lyssna noga, för tyvärr går jag på vad mina instinkter säger om folk.
Åh nej…
Tack.
Hej.
Vill du sitta?
Visst.
Jag har aldrig gått i en skola med pojkar förr.
Jag har aldrig gått i en skola med uniformer,
men folk säger att man vänjer sig vid allt.
Var jag otydlig, tjejer? Utegångsförbud!
Tillbaka till rummet.
Lyssna på den här delen.
Du erkänner det inte Men jag vet
Du säger att det inte är en fälla
Hårdrockare dansar till min sång Killar på gatan
Hela vägen i Chapinero
I Suba, Los Rosales Alla getton
Så glöm ditt tabu
Jag vet att du tittar på mig på Youtube
Di-Di-Di-Dixon, baby!
Coolt! Så ni två är från samma ställe?
-Det stämmer. -Håller ni nånsin tyst?
Du, bror. Kom ihåg att vi har utegångsförbud.
Utegångsförbud?
-Vad fan är hans problem? -Vem vet?
Jag måste också gå.
Bryr du dig inte heller om utegångsförbudet?
Jag trodde du var tuff.
Bryter man mot utegångsförbud i mina trakter, så är man dödens.
Vi är i rikemansvärlden. Oroa dig inte.
Vi ses sen.
Hej. Är Jana här?
Nej.
Jag söker upp henne. Tack.
Är det konstigt? Förlåt om det är det.
Jag vet att det är din låt. Jag vill inte att du tror…
Nej.
Var har du varit i hela mitt liv?
Jag…
Jag ändrade tonarten i sticket. Jag tycker att det passar din röst bättre.
Och jag la till ett arpeggio i refrängen.
-Wow. -Gillar du det?
Jag älskar det.
-Får jag? Piano är inte min grej, men… -Slå dig ner.
Om man vill verka annorlunda, måste man göra nåt annorlunda.
Du har rätt.
-Kom igen. -Få se då.
-Börja här. -Okej.
Sen här.
Vänta.
Så ja, perfekt.
EMILIA HAR BEGÄRT ATT FÖLJA DIG
Herregud! Jag åt lunch med den sötaste killen i hela skolan.
-Esteban. -Ja! Han har så fina ögon och…
Herregud.
-Jag tror att jag älskar honom. -Ja, du tror det.
Seriöst, Andi. Jag älskar honom!
God morgon, prinsessan.
Släpp mig!
-Vad händer? -Tyst!
Sluta! Lägg av!
Upp med dig!
Ta honom.
Vad händer?
-Förlåt. -Vad är det här?
Inget prat.
Välkomna till ceremonin, ettor.
Så ni vill bli stora stjärnor?
Jag vill inte bli en stjärna. Jag är en stjärna.
-Jag går och lägger mig. -Vad bra! En frivillig.
-Låt föreställningen börja! -Okej, då kör vi.
Vad sa du? Håll käften.
Jag sa: "Fin mask."
-Hade nån redan tagit elefantdräkten? -För hit honom.
Jag kan gå själv.
-Du inte vem jag är, va? -Vi vet precis vem du är.
Colucci. Ditt efternamn är för stort för dig.
Stackars riking, ensam och övergiven. Tror du verkligen att du har talang?
Vi ska motbevisa det.
Njut av er sista skoldag, ettor.
-Vilka mer tror att de har talang? -Jag!
-Vad gör du? -Vad?
De två.
-Fan också. -Nån annan?
Efter det här kommer ni att rusa hem.
Ole, dole, doff.
De här två.
Och du.
Tror ni att ni är nåt? Vi får väl se.
Kan ni axla era föregångares mantlar?
Bara för dig.
Och var fan ska vi byta om?
Vill du ha en loge?
-Vad är det här? -Dags att inse att ni inte hör hemma här.
Colucci, du får doa.
För att fullborda ert hemska sound, drottningen av autotune:
Jana Cohen Gandía.
Den var faktiskt bra.
-Vi är inte din underhållning. -Hör på, prinsessan.
Rör henne inte.
Annars vadå, stipendiegossen?
Rör du mig, så ser jag till att du blir relegerad.
Vill du det?
Riskera allt för en tjej du just träffat?
Jag tror inte att du klarar dig länge ändå.
Av med kläderna!
-Vad fan ska vi sjunga? -Det är den bästa delen.
Jag har alltid känt mig mer som en Roberta.
Selena Quintanilla, det här är inte coolt, bli inte förvirrad.
Nä, killen i kjolen är Roberta.
Få se vad de patetiska ettorna kan.
Vad gör du med den?
Vad fan jag än vill.
Håll käften och spela!
Fan heller, jag drar!
Agosti vill tydligen att vi säger åt hennes mammas kille
hur väluppfostrad hon är.
Vi vet vilka ni är. Vi kan göra hemska saker mot er.
Ingen får gå.
En liten klunk för att stärka modet?
Börja. Det är showtime!
Kom igen! Sjung!
Sätt igång!
Kan du texten?
Självklart. Alla kan den här låten.
Kom igen!
Varför tar det så lång tid? Börja!
Okej. Nu kör vi.
När mina tankar vandrar vart du än går
Skriker min far på mig igen
Du hör inte hemma här.
Att jag slösar bort min framtid Och hans sinnesfrid
På grund av hur jag är
Bristen på talang är häpnadsväckande.
Kom igen, visa dem. Du kan det här.
Den nya Mia har ingen framtid.
Fast jag hör honom är jag långt härifrån
Så ja.
Jag blundar och tänker på dig
Du din…
…jävel.
Kom igen!
Och jag är rebellisk När jag inte följer andra
Och jag är rebellisk…
De gillar det faktiskt.
När jag älskar av hela mitt hjärta
Och jag är rebellisk När jag inte tänker likadant som igår
Och jag är rebellisk När jag väljer att ta risker
Och jag är rebellisk När jag inte följer andra
Och jag är rebellisk När jag älskar av hela mitt hjärta
Vad gör du?
När jag inte tänker likadant som igår
Och jag är rebellisk När jag väljer att ta risker
Ja, jag är rebellisk…
Andra varningen, pucko.
-Va? Det var inte jag! -Sluta!
-Släpp mig. Håll dig borta! -Sluta larva dig!
Se upp!
Spring!
Vi sticker!
MJ…
Undertexter: Borgir Ahlström