EN NETFLIX-SERIE
Det er utrolig at jeg besto første eksamen.
Du er litt ekkel, Hashida.
Jeg hørte forresten at Sekai også sto.
Å?
Det er fantastisk.
Jeg skjønner…
Jeg er glad på hans vegne, mener jeg.
Yaguchi, du blir rar når noen nevner Takahashi.
Uansett, gratulerer.
Det er fem dager til eksamen nummer to.
Vi skal ha møter.
Hvis dere er bekymret for noe, si ifra.
Det som bekymrer meg,
er farger.
Selv om hun sa nei sist.
Jeg må gjøre et forsøk.
Yaguchi!
Farger? Greit.
-Hva? -Første eksamen er over.
Hvis det bekymrer deg så mye, kan vi snakke om det.
Det virker greit for meg.
Hva er du bekymret for?
I et fargerikt verk
blandes farger sammen på en kul måte.
Men jeg eier ikke fargesans.
Å bruke farger er komplisert.
Forhold, fordeling,
form, komposisjon, materiale, lys, tekstur og mye mer.
Du kan skape uendelige variasjoner med farger.
Men, som jeg nevnte tidligere,
for mange triks vil gjøre kunsten din tvetydig selv om det fungerer.
Derfor ba jeg deg om å ikke fokusere på farger.
Hvilken farge er dette, Yaguchi?
-Rød? -Så…
-Hva med denne? -Gulaktig rød?
Jeg kan ikke tro at du er så uvitende om denne nydelige fargen.
Forskjellen på folk som er gode på farger og de som ikke er det,
er hvor mye de skjerper fargesansen sin.
Man kan ikke bare helle farger inn i kunsten sin.
Kun du vet hva som er den beste fargen for deg.
Hun har rett.
Jeg så ikke nøye nok på fargene.
Tusen takk.
-Hei, Yaguchi. -Ja?
Har du sett Ryuji Ayukawa i det siste?
Nei, ikke på en stund.
Greit.
Ikke glem å ta pauser.
Kanskje jeg burde se på noe maling mens jeg fortsatt tenker på farger.
-Mister. -Ja?
Har ikke vi møttes før et sted?
For en overraskelse!
Lenge siden sist. Du ser sliten ut, Yatora.
Det ødela alle gode tanker jeg hadde om å se deg igjen.
Er du her for kunstmateriell?
Ja.
Jeg har litt tid før jeg skal møte noen.
Skal jeg bli med deg?
OLJEMALING
Hva har du drevet med?
Jeg fikk en deltidsjobb fordi jeg strøk på første eksamen.
Virkelig?
Av og til slipper de ikke inn noen nye søkere på Japansk kunst.
Sto du på første eksamen?
Ja, på et vis.
Det er sinober.
Jeg liker den fargen.
Sinober ble opprinnelig laget av et materiale som heter cinnabaritt.
Det er et vakkert rødt mineral.
Men tross skjønnheten er det giftig.
Før i tiden var arbeid i cinnabaritt-gruver
tilsvarende en dødsdom.
Ryuji, du ser penere ut.
-Flørter du med meg? -Jeg mente det ikke sånn.
Forresten, instruktøren min spurte om jeg hadde sett deg i det siste.
Beklager.
Jeg må gå.
Yatora.
Jeg er glad vi møttes i dag.
Kutt ut. Det er ekkelt.
Du er så slem.
Ha det. Hils instruktøren fra meg.
Nei.
Gjør det selv.
Jeg kan ikke. Jeg har bestemt meg for å ikke gå på kunstskole.
Ha det. Vi ses.
Det ante jeg ikke.
Jeg har bestemt meg for å ikke gå på kunstskole.
Kunstskoler er latterlig dyre.
Og videre studier er ikke noe man må gjøre.
Men Ryuji dro meg med til kunstklubben i utgangspunktet.
Det trenger ikke å bety at de må fortsette å jakte på kunst.
Jeg vet jo det.
Hvorfor traff jeg på Ryuji før eksamen?
Forresten,
husker du venninnen min som ble innlagt med spiseforstyrrelse?
-Ja. -Hun er litt bedre nå.
Virkelig? Det er gode nyheter.
Hun ga opp kunstskolen
og jobber deltid på et tegnekurs.
Jeg er glad på hennes vegne.
Selv om du er flink til å male,
gjør det hele tiden eller liker det,
om du har problemer med konkurranse,
er ikke dette noe du bør velge.
Det er vanskeligere å gi opp enn man skulle tro, ikke sant?
Du har rett.
Bra for henne.
Jeg tvang følelsene mine på Ryuji.
Jeg antar
at de også kunne ta det valget.
KOBOLTBLÅ FARGE PERMANENT GULORANSJE
Det handler ikke bare om å helle på farger.
Valget om å ikke velge er like viktig.
Når jeg tenker meg om,
er det åpenbart.
Hvis jeg skjerper alle sansene,
ser jeg gradvis hva som er viktig for meg nå.
Hver eneste farge
får hjertet mitt til å slå.
Det handler om mer enn å velge dem fordi de ser bra ut.
Skal jeg gå for rødfargen med mer fuktighet?
Eller rødfargen som er skremmende?
Eller en friskere rødfarge?
Hvilken rødfarge?
Hva vil jeg uttrykke i rødt?
Det går bra.
Jeg kan ta det rette valget.
SINOBER
Jeg er sikker på
at Ryuji også tok det rette valget.
Jøss, det er fyren som dumpet Yuka-chan.
Vi møttes på senterprøven.
Å, du husker meg.
Hun er den eneste ferske søkeren som besto første eksamen i Japansk kunst.
Seriøst?
Seriøst.
Det var synd for Yuka-chan.
Vel, ja.
Men det var så rock and roll.
Yuka-chan malte en X på lerretet
og gikk ut av eksamenslokalet.
Det var kjempekult.
De burde ha godkjent Yuka-chan.
Hva var det?
Du er fantastisk, frue.
-Hvor fant du en så pen jente? -Virkelig?
Så kan du bestille litt champagne til meg?
Du tilbringer for mye tid med den nye jenta.
Unnskyld meg.
Hallo, Yatora? Hva er det?
Jeg ville spørre deg om noe.
Hva da?
På eksamen…
Om jeg malte en X og gikk?
Ja.
-Ja. Hva så? -Hva?
Om det var alt, må jeg legge på.
Vent, jeg… Er det
-noe jeg kan gjøre for deg? -Hva?
Hvorfor ler du?
Noe du kan gjøre for meg?
Ok…
Kom og møt meg.
Nå.
Akkurat nå?
-Jeg kan ikke. -Jeg visste det!
Jeg tenkte å spørre deg om å bruke penger i baren.
Ikke noe hell for meg.
Din jævel!
Men
det er sånn du er, Yatora.
Hvis noen holdt på å drukne,
ville du kommet med en livbøye,
men aldri hoppet i havet.
Om noen gråt nakne,
ville du gitt dem klær og hørt på dem,
men aldri kledd av deg.
Hør her.
Du er behersket, og det er korrekt.
Du er flott fordi du gjør det rette.
Og du er alltid en utmerket mønsterelev.
Men om du kun kan gi et korrekt perspektiv,
har jeg ingenting å si til deg.
Lykke til på eksamen.
God natt.
Tuller du rundt på kveldstid etter at du strøk på eksamen?
-Jeg jobbet. -"Jobbet"?
Kledd sånn?
Han ser alltid ned på oss.
Han ville drive med japansk kunst, akkurat som svigermor.
Så han fikk gjøre som han ville.
Jeg er utslitt.
Yuka-chan.
Kommer.
Dro du ut for å jobbe? Du må være trøtt.
Fryser du ikke?
Ta litt varm kvedesirup-te.
Yuka-chan, selv om du ikke sto i år,
kan du alltids prøve igjen.
Du er en fantastisk kunstner.
Jeg må lære deg å velge rett pensel snart.
I familien min er det kun bestemor som er snill mot meg.
Men for bestemor
er jeg fortsatt den syvårige Yuka-chan som elsker å lage kunst.
La oss dra og handle kunstmateriell en dag.
Bestemor,
jeg skal ikke gå på kunstskole likevel.
Jeg kunne ikke si det igjen.
Jeg har ingen rett til å le av Yatora for å holde karriereplanen hemmelig.
Yatora.
Hvorfor ringte han meg?
Jeg skulle ønske
noen ville
fjerne meg fra denne verden med makt.
Det er godt.
Helvete.
Jeg burde ikke ha ringt dem.
God morgen.
Vet dere hvordan kjønnet til en krokodille eller skilpadde bestemmes?
Det kommer visst an på eggets temperatur.
Er ikke det utrolig?
Greit. Dere har eksamen om to dager.
Dere må lage fire verk til.
Som jeg sa tidligere
vektlegger eksamen nummer to tankeprosessen bak verket
mer enn første eksamen gjorde.
Med andre ord,
skissebøkene deres er kanskje nøkkelen til å bestå.
Derfor skal vi åpent evaluere skissebøkene deres i dag.
Hva? Seriøst?
Referansene ligger her.
Lykke til!
Skissebøker?
De teller kanskje som bonuspoeng.
Men skisser er som notater, er de ikke?
Er det noen stor forskjell…
-Hva? -Å, ja.
Den tilhører Kuwanas storesøster.
Vent litt.
Er alles skissebøker like bra som dette?
Nei.
Folk sier det er derfor søsteren min fikk toppkarakterer.
Hun er et unntak.
Likevel…
Denne består kun av ord.
Denne ser ut som en tegneserie.
Siden det er så mange sider,
formidler de direkte
hva kunstnerne prøver å si i stedet for gjennom ett maleri.
Dessuten er de alle veldig unike.
Pokker.
Skisseboken min er så middelmådig.
Jeg skal sjekke skissebøkene på biblioteket.
Jeg blir med.
På tide med lunsj allerede.
Vil du gå og spise et sted?
Jeg drar bare på butikken.
Jeg er ikke ferdig med undermalingen ennå.
Så synd.
Du er virkelig en mønsterelev, Yatora.
Du er alltid en utmerket mønsterelev.
Hva mente du med det?
Beklager.
En venn sa noe lignende til meg i går.
Hvis noen holdt på å drukne,
ville jeg kommet med en livbøye,
men aldri hoppet i havet.
Hei!
Jeg skjønner poenget.
Hysterisk morsomt.
Men seriøst,
å komme med en livbøye er definitivt det rette å gjøre.
Det er sant.
Men
kun de som har druknet
kan dele opplevelsen av oksygenmangel og frykten for havet.
Hvis du vil være med på samtalen,
må du hoppe uti.
Men
jeg vet ikke om det er nødvendig.
Jeg går og spiser lunsj nå.
Hva pokker?
Hvorfor må jeg ofre alt for Ryuji?
Hva skal det bety?
Og viktigst av alt, hvorfor bryr jeg meg så mye?
Jeg klarer ikke å konsentrere meg.
La meg bare konsentrere meg.
Jeg må legge til mer i skisseboken.
La oss starte evalueringen.
Jeg liker din, Yaguchi.
Nei, min er middelmådig.
Den har flere detaljer.
Den er sånn passe.
Jeg liker også den Kuwana holder bedre.
Men denne er mer detaljert,
-og fargebruken er god, Yatora. -Seriøst?
Den eneste måten å utvide perspektivet sitt på
er å oppleve nye ting.
Dessuten
kan andre av og til identifisere styrkene dine for deg.
Ryuji virket flink til det.
Når jeg tenker på det,
har jeg ikke sett Ryujis verk siden andre året på videregående.
Beklager.
Du kan ikke gå gjennom andre elevers verk uten tillatelse.
Greit.
Å?
Vi møtes igjen.
Hei,
har du noen bilder av Ryujis verk?
Forfølger du henne?
Nei! Vel, jeg…
-Jeg har et par. -Seriøst?
Fordi jeg forfølger Yuka-chan.
Her.
Dette er ikke japansk kunst.
Å, de.
Her.
Hva?
Den første var nok mer…
Jeg liker den første bedre.
Jeg gjør også det.
For å være ærlig så Yuka-chan ukomfortabel ut med japansk kunst.
Yuka-chan tegnet alltid moteskisser i pausene.
Hva?
Hvorfor valgte Ryuji japansk kunst i utgangspunktet?
Mamma!
-Tingene på rommet… -Ikke spør meg.
Det er faren din.
Dette er brudd på menneskerettighetene…
Pappa.
Bruk denne muligheten til å bli normal igjen.
Jeg må bort herfra.
Det er eneste måte…
Yuka-chan.
Jeg åpner døren.
Bestemor.
Det dyrebare kunstmaterialet ditt.
Jeg klarte bare å redde dette.
Svigermor, du burde ikke.
Du havner i trøbbel uten materiell. Ikke sant, Yuka-chan?
Ja.
Kom igjen. Ikke gråt.
Beklager.
Mamma,
aldri kast disse igjen.
Hva? Jeg sa jeg ikke har noe å si til deg.
Hva er det med stemmen din?
Gråter du?
Jeg vet ikke.
Hvor er du?
Hvem vet?
Kommer du og møter meg?
Det er ikke likt deg.
Har du ikke eksamen i overmorgen?
Det stemmer.
Men jeg kan ikke ta eksamen om jeg bekymrer meg for deg.
Det er urettferdig. Det var du som ringte meg.
Å si "jeg vil møte deg" er enda mindre likt meg, ok?
Hør her.
Om noen holder på å drukne,
ville jeg kommet med en livbøye, men aldri hoppet i havet.
Vi kan jo begge ende med å drukne hvis jeg hopper i havet.
Men om jeg ikke kan hjelpe på annet vis,
hopper jeg!
Hvor er du?
-Hei. -Hvor skal vi?
Hamburgersjappa utenfor stasjonen er åpen til elleve.
Yatora.
Ja?
Jeg drar ikke hjem i dag.
Jeg skjønner.
Yatora.
Hopper du virkelig om du ikke har noe annet valg?
Hva mener du?
Skal vi gå og drukne oss?
I havet.
Jeg vil ikke drukne.
Jeg fortsetter å svømme for å holde meg på overflaten.
Er jeg tilbake til tolv i morgen, rekker jeg å lage et verk til.
Så?
Kommer du ikke?
Tekst: Arnfinn Vassbø