A NETFLIX SOROZATA
Meglep, hogy átmentem az első vizsgán.
Undorító vagy, Hasida.
Ja, amúgy hallottam, hogy Szekai is átment.
Igen?
Ez király.
Mármint…
Örülök neki.
Jagucsi, mindig fura leszel, ha szóba kerül Takahasi.
Azért hadd gratuláljak!
Öt nap van a második vizsgáig.
Tartunk megbeszéléseket.
Ha valami baj van, velem beszélj!
Ami még mindig aggaszt,
azok a színek.
Bár a múltkor leállított.
Azért megpróbálom újra.
Jagucsi!
Színek? Persze.
- Mi? - Az első vizsgának vége.
Ha ennyire zavar, beszéljük meg.
De nekem nem tűnik bajnak.
Akkor mi aggaszt?
A jó színes alkotásokban
a színek szépen keverednek.
De nincs színérzékem.
A színhasználat bonyolult.
Kapcsolatok, elválások,
forma, kompozíció, anyag, fény, textúra, és sok más.
Végtelen variációjuk létezik.
De ahogy már említettem,
a sok trükktől a munkád félreérthető lesz, még ha jó is.
Ezért mondtam, hogy ne figyelj a színekre!
Milyen színű ez, Jagucsi?
- Hát, piros? - És…
- Ez? - Sárgás piros?
El sem hiszem, hogy nem látod ezt a gyönyörű színt.
A színérzékelés annyiban számít,
hogy ki mennyire fejlesztette azt.
Nem csak színeket töltesz a műveidbe.
Csak te tudod, melyik szín a legjobb neked.
Igaza van.
Nem néztem meg elég alaposan a színeket.
Köszönöm szépen.
- Hé, Jagucsi! - Igen?
Találkoztál mostanában Riudzsi Ajukavával?
Nem, jó ideje nem találkoztam vele.
Akkor okés.
Ne felejts el szünetet tartani!
Talán meg kéne néznem pár festéket, amíg még foglalkoztatnak a színek.
- Uram! - Igen?
Nem találkoztunk mi már valahol?
Micsoda meglepetés!
Rég láttalak. Meggyötörtnek tűnsz, Jatora.
Ezzel tönkretetted a viszontlátást.
Rajzkellékért jöttél?
Igen.
Van egy kis időm a találkozómig.
Veled menjek?
OLAJFESTÉK
Mi van veled?
Félállásban dolgozom, megbuktam az első vizsgán.
Tényleg?
A TUA japán művészet szakára néha senkit sem vesznek fel.
Átmentél az első vizsgán?
Igen, valahogy.
Ez itt Vermilion.
Ez tetszik.
A Vermilion eredetileg egy cinóber nevű anyagból készült.
Gyönyörű vörös ásvány.
De a szépsége ellenére mérgező.
A cinóber bányászata
felért egy halálos ítélettel.
Riudzsi, te szebb vagy!
- Flörtölsz velem? - Nem úgy értettem.
Egyébként a felkészítő tanárom kérdezte, találkoztam-e veled mostanában.
Sajnálom.
Mennem kell.
Jatora.
Örülök, hogy tudtunk ma beszélni.
Hagyd abba! Ez ijesztő.
Olyan gonosz vagy!
Akkor szia! Üdvözlöm az oktatót!
Nem.
Üdvözöld te magad!
Nem lehet. Úgy döntöttem, nem megyek művészeti egyetemre.
Viszlát! Szia!
Fogalmam sem volt.
Úgy döntöttem, nem megyek művészeti egyetemre.
A művészeti iskolák nevetségesen drágák.
És a főiskola nem kötelező.
De Riudzsi vonszolt el a szakkörbe.
Ettől még nem kell művésznek lennie.
Ezt persze tudom.
Miért találkoztam Riudzsival a vizsga előtt?
Egyébként
emlékszel a barátnőmre, aki kórházba került étkezési zavar miatt?
- Igen. - Kicsit már jobban van.
Tényleg? Ez jó hír.
Feladta a művészeti iskolát.
Részmunkaidőben dolgozik egy rajzórán.
Őszintén örülök neki.
Ha jól is festesz,
ha mindig csinálod, és szereted is,
de nem bírod a versenyt,
akkor nem kell ezt csinálnod.
Nehezebb a könnyebb utat választani, mint hinnéd, nem?
Igazad van.
Örülök neki.
Ráerőltettem az érzéseimet Riudzsira.
Azt hiszem,
ő képes volt így dönteni.
KOBALTKÉK ERŐS SÁRGÁS-NARANCSOS ÁRNYALATTAL
Nem csak használni kell a színeket.
Az is fontos, hogy nem választasz.
Ha belegondolok,
egyértelmű.
Ha minden érzékem kiélesedik,
akkor látni fogom, hogy mi a fontos.
Minden egyes szín
megdobogtatja a szívem.
Nem csak azért választom, mert jól néz ki.
Legyen a vörös vizesebb?
Vagy a vörös, ami rémisztő?
Vagy az üdítő piros?
Melyik legyen?
Mit akarok kifejezni a pirossal?
Megleszek.
Tudok helyesen dönteni.
Biztos,
hogy Riudzsi is jól döntött.
Hű, a csávó, aki lerázta Juka-csant.
A központban találkoztunk.
Hát emlékszel rám!
Ő az egyetlen végzős, aki teljesítette a japán művészeti szak vizsgáját.
Komolyan?
Komolyan.
Olyan kár!
Nos, igen.
De igazi rock and roll volt.
Juka rajzolt egy X-et a vászonra,
majd kisétált a vizsgáról.
Baromi király volt!
Fel kellett volna venniük.
Mi volt ez?
Csodálatos nő, asszonyom.
- Hol találtál ilyen szép lányt? - Tényleg?
Akkor rendelne nekem pezsgőt?
Túl sok időt töltesz az új lánnyal.
Bocsássanak meg!
Szia, Jatora! Mi a baj?
Kérdezni akarok valamit.
Mit?
A vizsgán…
Rajzoltam egy X-et, és leléptem?
Igen.
- Így volt. Na és? - Mi?
Ha csak ennyi, mennem kell.
Várj, esetleg…
- tehetek érted valamit? - Mi?
Mi olyan vicces?
Tennél értem valamit?
Akkor…
Találkozzunk!
Most rögtön.
Most?
- Nem lehet. - Tudtam!
Arra akartalak kérni, hogy költs egy kis pénzt a bárban.
Nem jött össze.
Te szemét!
De…
Ez vagy te, Jatora.
Ha valaki fuldoklik,
dobsz neki mentőmellényt,
de sosem ugranál a tengerbe.
Ha valaki meztelenül sírna,
adnál neki ruhát, és meghallgatnád,
de soha nem vetkőznél le.
Tudod, mit?
Nyugodt vagy, és ez így van jól.
Ezektől leszel kiváló ember.
Te meg mindig is kitűnő mintatanuló voltál.
De ha csak ilyen tudsz lenni,
akkor nincs mondandóm neked.
Sok sikert a vizsgához!
Jó éjt!
Megbuksz a vizsgán, és máris bulizni mész?
- Dolgoztam. - „Dolgoztál”?
Ilyen cuccban?
A fiunk lenéz minket.
Azt mondta, japán művészetet akar tanulni, mint anya.
Ezért hagytuk, hadd csinálja.
Kimerültem.
Juka!
Jövök!
Dolgoztál? Fáradt lehetsz.
Nem fázol?
Forró, gyümölcsszirupos tea.
Juka, bár idén megbuktál,
még újra megpróbálhatod.
Kivételes művész vagy.
Egy nap megmutatom, hogy kell jó ecsetet választani.
A családomban csak a nagyi kedves velem.
De a nagyinak
a hétéves Juka vagyok, aki szeret alkotni.
Menjünk el valamikor rajzfelszerelésért.
Nagyi,
nem megyek művészeti suliba.
Nem mondhattam el újra.
Nincs jogom kinevetni Jatorát, amiért titokban tartotta a terveit.
Jatora.
Miért hívott?
Bárcsak
valaki
kiűzne ebből a világból.
Ez jó.
A francba!
Hiba volt felhívni.
Jó reggelt!
Tudjátok, mi határozza meg a krokodilok és a teknősök nemét?
Úgy tűnik, a tojás hőmérsékletén múlik.
Hát nem csodálatos?
Rendben. A vizsga két nap múlva lesz.
Még négy művet kell megcsinálnotok.
Ahogy már említettem,
a második vizsga a munkátok mögötti gondolatmenetet helyezi előtérbe.
Ez most fontosabb lesz.
Más szóval
a vázlatfüzetetek lehet a kulcs a felvételhez.
Ezért ma kiértékeljük a vázlatfüzeteket.
Mi? Komolyan?
A referenciamunkák ide kerülnek.
Sok szerencsét!
Vázlatfüzetek?
Gondolom, pluszpontot érhet.
A skicc olyan, mint a jegyzet, nem?
Van különbség…
- Mi? - Ja, igen.
Ez Kuvana nővéréé.
Várjunk csak!
Mindenki vázlatfüzete ilyen?
Nem.
Azt mondják, ezért kapott jó jegyeket.
Ő kivételes.
De akkor is…
Ebben csak szavak vannak.
Ez képeskönyvnek néz ki.
Mivel sok oldal van,
jobban kifejezi
a művész mondandóját, mint egyetlen oldal.
Ráadásul mind nagyon egyedi.
A francba!
Az enyém annyira középszerű.
Megnézem a füzeteket a könyvtárban.
Veled megyek.
Már ebédidő van.
Akarsz valahol enni?
Majd elmegyek a boltba.
Még nincs kész az alapozás.
Milyen kár!
Tényleg mintatanuló vagy, Jatora.
Mindig is kitűnő mintatanuló voltál.
Ezt meg hogy érted?
Bocsi.
Egy barátom mondott valami hasonlót tegnap.
Ha valaki fuldoklik,
mentőövet dobnék neki,
de nem ugranék a tengerbe.
Hé!
Teljesen megértem.
Ez vicces.
Most komolyan,
a mentőöv bedobása a helyes döntés.
Ez igaz.
Viszont
csak azok, akik már fuldokoltak,
tudják, milyen a fulladás. És milyen gyűlölni a tengert.
Ahhoz, hogy beszélgethess velük,
akkor kénytelen leszel beugrani.
Hát,
nem tudom, hogy szükség van-e erre.
Indulok ebédelni.
Mi a fene?
Miért kell mindent feláldoznom Riudzsiért?
Ez meg mit jelentsen?
És ami még fontosabb: miért érdekel ennyire?
Nem tudok koncentrálni.
Hadd koncentráljak.
Több rajz kell a füzetembe!
Akkor kezdjük az értékelést!
A tiéd is tetszik, Jagucsi.
Dehogy, az enyém olyan középszerű.
Az jól kidolgozott.
Ez közepes.
Az jobb, ami Kuvanánál van.
De ez részletesebb.
- Szép a színhasználatod. - Komolyan?
Csak úgy tágíthatod a világlátásod,
hogy olyan dolgokat is megtapasztalsz, amiket nem ismersz.
Egyébként
néha mások mutatják meg, miben vagy jó.
Úgy tűnt, Riudzsi jó az ilyesmiben.
Ha belegondolok,
a középiskola második éve óta nem láttam Riudzsi munkáit.
Sajnálom.
Engedély nélkül nem nézhetsz bele más diákok munkáiba.
Értem.
Ó!
Ismét találkozunk.
Hé,
vannak fotóid Ryuji munkáiról?
Kémkedsz utána?
Nem! Én…
- Van egy pár. - Komolyan?
Mert én kémkedek utána.
Tessék.
Ez nem japán művészet.
Ja, az kell!
Tessék.
Mi?
Úgy érzem, az első…
Az első jobban tetszik.
Nekem is.
Juka olyan kényelmetlenül érezte magát a japán művészeten.
A szünetekben mindig divatképeket rajzolgatott.
Mi?
Akkor miért választotta Riudzsi a japán művészetet?
Anya!
- A holmim… - Ne engem kérdezz!
Az apád volt.
Ez az emberi jogok megsértése.
Apám!
Használd ki a lehetőséget, és légy újra normális!
El kell mennem innen.
Ez az egyetlen megoldás.
Juka,
kinyitom az ajtót.
Nagyi!
A drága rajzeszközeid.
Csak ezeket tudtam megmenteni.
Anya, ne csináld!
Ezek nélkül bajban leszel. Igaz?
Igen.
Ugyan! Ne sírj!
Sajnálom.
Anya,
soha többé ne dobjátok ki ezeket!
Mi van? Mondtam, hogy nincs mit mondanom.
Mi van a hangoddal?
Sírsz?
Nem tudom.
Most hol vagy?
Ki tudja?
Találkozunk?
Ez nem vall rád.
A vizsga holnapután van?
Igen.
Nem akarok úgy vizsgázni, hogy közben aggódom érted.
Ez nem fair. Te hívogatsz folyton.
Az még kevésbé jellemző rám, hogy találkozni akarok!
Figyelj!
Ha valaki fuldoklik,
bedobom neki a mentőövet, de nem ugrom a vízbe.
Hiszen ha a vízbe ugrom, mindketten megfulladhatunk.
De ha nincs más megoldás,
akkor beugrok!
Most hol vagy?
- Szia! - Hová megyünk?
A hamburgeres az állomásnál nyitva van 11-ig.
Jatora.
Igen?
Ma nem megyek haza.
Értem.
Jatora.
Ha nem tehetsz mást, tényleg ugranál?
Hogy érted?
Vízbe fulladunk?
A tengerben.
Nem fogok megfulladni.
A felszínen fogok maradni.
Ha holnap délig visszaérek, lesz még időm egy műre.
Na?
Nem jössz?
A feliratot fordította: Csányi Edina