‏- סדרה של NETFLIX -
‏אני בהלם שהצלחתי לעבור את המבחן הראשון.
‏אתה דוחה, השידה.
‏דרך אגב, שמעתי שגם סקאי עבר.
‏מה?
‏זה אדיר.
‏הבנתי…
‏כלומר, אני שמח בשמחתו.
‏יגוצ'י, אתה נהיה מוזר ‏כשמישהו מזכיר את טקהאשי.
‏בכל מקרה, ברכותיי.
‏נותרו חמישה ימים עד לבחינה השנייה.
‏אנחנו נערוך פגישות.
‏אם משהו מדאיג אתכם, דברו איתי.
‏מה שעדיין מדאיג אותי
‏הוא צבעים.
‏אף על פי שהיא דחתה ‏את הרעיון שלי בפעם שעברה.
‏אני אנסה בכל זאת.
‏יגוצ'י!
‏צבעים? בטח.
‏מה? ‏-המבחן הראשון נגמר.
‏אם זה מדאיג אותך כל כך, בוא נדבר על זה.
‏ובכן, לי זה נראה בסדר.
‏אז מה מדאיג אותך?
‏כלומר, בעבודת צבעים טובה,
‏הצבעים השונים מתאזנים זה עם זה באופן טבעי.
‏אבל אין לי חוש לצבעים.
‏השימוש בצבעים הוא מורכב.
‏יחסים, חלוקה,
‏צורה, קומפוזיציה, חומר, ‏אור, מרקם ועוד ועוד.
‏אפשר ליצור אינספור ‏וריאציות אם משתמשים בכל אלו.
‏עם זאת, כמו שציינתי קודם,
‏שימוש ביותר מדי תכסיסים יהפוך ‏את האומנות שלך למעורפלת, גם אם היא תעבוד.
‏לכן אמרתי לך לא להתמקד בצבעים.
‏יגוצ'י, איזה צבע זה?
‏אדום? ‏-אז…
‏מה עם זה? ‏-אדום צהבהב?
‏אני לא מאמינה שאתה כזה ‏בור לגבי הצבע המהמם הזה.
‏ההבדל בין אנשים שטובים בציור בצבעים ‏לבין אלה שלא
‏הוא עד כמה הם מחדדים את החוש שלהם לצבעים.
‏לא סתם שופכים צבעים לתוך האומנות.
‏אתה היחיד שיודע מה הצבע הנכון ביותר עבורך.
‏היא צודקת.
‏לא בחנתי את הצבעים לעומק.
‏תודה רבה.
‏היי, יגוצ'י. ‏-כן?
‏פגשת את ריוג'י איוקאווה לאחרונה?
‏לא, כבר זמן מה שלא התראינו.
‏בסדר.
‏אל תשכח לקחת הפסקות.
‏אולי כדאי שאבדוק כמה צבעים ‏כל עוד אני חושב על צבעים.
‏אדוני. ‏-כן?
‏לא נפגשנו בעבר?
‏איזו הפתעה!
‏הרבה זמן לא התראינו. נעשית כחוש, יטורה.
‏הרסת את כל השמחה שבלראות אותך שוב.
‏באת בשביל ציוד אומנות?
‏כן.
‏יש לי קצת זמן פנוי לפני שאני פוגשת מישהו.
‏אתה רוצה שאבוא איתך?
‏- צבעי שמן -
‏מה מעשייך לאחרונה?
‏מצאתי עבודה במשרה חלקית ‏מאז שנכשלתי בבחינה הראשונה.
‏באמת?
‏קורס האומנות היפנית של אוני' טוקיו ‏לפעמים לא מקבל אף בוגר חדש.
‏עברת את המבחן הראשון?
‏כן, איכשהו.
‏זה ורמיליון.
‏אני אוהבת את הצבע הזה.
‏ורמיליון נוצר במקור מחומר שנקרא סינבר.
‏מינרל אדום יפהפה.
‏אבל למרות יופיו, הוא רעיל.
‏בעבר, עבודה במכרות הסינבר,
‏הייתה שקולה לגזר דין מוות.
‏ריוג'י, את נראית יפה יותר.
‏אתה מפלרטט איתי? ‏-לא התכוונתי לזה ככה.
‏דרך אגב, המדריכה שלי שאלה ‏אותי אם ראיתי אותך לאחרונה.
‏סליחה.
‏אני צריכה ללכת.
‏יטורה.
‏אני שמחה שיכולנו לדבר היום.
‏תפסיקי. זה כל כך מוזר.
‏אתה כל כך מרושע.
‏אז להתראות. תגיד למדריכה שאמרתי שלום.
‏אני לא אגיד.
‏תגידי לה בעצמך.
‏אני לא יכולה. ‏החלטתי לא ללכת יותר לבית ספר לאומנות.
‏שלום. להתראות.
‏לא היה לי מושג.
‏החלטתי לא ללכת יותר לבית ספר לאומנות.
‏בתי ספר לאומנויות יקרים להחריד.
‏ולא חובה ללכת לקולג'.
‏אבל ריוג'י היא זו שגררה אותי ‏למועדון האומנות מלכתחילה.
‏אין זה אומר ‏שהם חייבים להמשיך ללמוד אומנות.
‏אני כמובן יודע את זה.
‏למה נתקלתי בריוג'י לפני המבחן?
‏דרך אגב,
‏זוכר את החברה שלי ‏שאושפזה בגלל הפרעת אכילה?
‏כן. ‏-מצבה קצת יותר טוב עכשיו.
‏באמת? אלה חדשות טובות.
‏היא ויתרה על ביה"ס לאומנות
‏ועובדת במשרה חלקית בקורס ציור.
‏אני שמחה בשבילה, למען האמת.
‏אפילו אם אתה מצייר היטב,
‏אם אתה מצייר כל הזמן, ‏או אם אתה אוהב את זה,
‏אם קשה לך להיות בתחרות,
‏לא חייבים לבחור בדרך הזאת.
‏מפתיע כמה קשה לבחור בדרך הקלה, נכון?
‏את צודקת.
‏אני שמח בשמחתה.
‏כפיתי את הרגשות שלי על ריוג'י.
‏אני מניח
‏שגם הם הצליחו לקבל את ההחלטה הזאת.
‏- כחול קובלט ‏צהוב כתום קבוע -
‏לא מדובר רק בערבוב צבעים.
‏הבחירה שלא לבחור, חשובה באותה מידה.
‏כשחושבים על זה,
‏זה כל כך ברור.
‏אם אחדד את כל חושיי,
‏בהדרגה אתחיל לראות מה חשוב לי עכשיו.
‏כל צבע
‏מדליק ניצוץ בליבי.
‏זה יותר מלבחור בצבעים כי הם נראים טוב.
‏שאלך על האדום הלח יותר?
‏או האדום המפחיד?
‏או האדום הרענן יותר?
‏איזה אדום אני רוצה?
‏מה אני רוצה לבטא באדום?
‏אני אהיה בסדר.
‏אני יכול לקבל את ההחלטה הנכונה.
‏- ורמיליון -
‏אני בטוח
‏שגם אצל ריוג'י התקבלה ההחלטה הנכונה.
‏ואו, זה הבחור שזרק את יוקה־צ'אן.
‏נפגשנו במבחן המרכז.
‏זכרת אותי.
‏היא הבוגרת החדשה היחידה שעברה ‏את המבחן הראשון בקורס לאומנות יפנית.
‏ברצינות?
‏ברצינות.
‏חבל מאוד בשביל יוקה־צ'אן.
‏ובכן, כן.
‏אבל זה היה כל כך מגניב.
‏יוקה־צ'אן ציירה רק איקס על הבד
‏ויצאה מהמבחן של אוני' טוקיו.
‏זה היה ממש מגניב.
‏היו צריכים לקבל את יוקה־צ'אן.
‏מה אמרת?
‏את מדהימה.
‏איפה מצאת בחורה יפה כזאת? ‏-באמת?
‏אז אתה מוכן להזמין לי שמפניה?
‏אתה מבלה יותר מדי עם הבחורה החדשה.
‏סלחו לי, בבקשה.
‏הלו, יטורה? מה קרה?
‏אני רוצה לשאול אותך משהו.
‏מה?
‏במבחן…
‏אה, אם ציירתי איקס והלכתי?
‏כן.
‏זה מה שעשיתי. אז מה? ‏-מה?
‏אם זה הכול, אני חייבת לזוז.
‏רגע, אני… יש
‏משהו שאני יכול לעשות עבורך? ‏-מה?
‏מה כל כך מצחיק?
‏משהו שתוכל לעשות עבורי?
‏אז…
‏בוא ניפגש.
‏עכשיו.
‏עכשיו?
‏אני לא יכול. ‏-ידעתי!
‏התכוונתי לבקש ממך לשלם קצת על הבר.
‏אין לי מזל.
‏מנוולת!
‏אבל…
‏זה מי שאתה, יטורה.
‏אם מישהו טובע,
‏אתה תביא חגורת הצלה
‏אבל אף פעם אל תקפוץ למים.
‏אם מישהו בוכה עירום,
‏אתה תיתן לו בגדים ותקשיב לו,
‏אבל לעולם אל תוריד את הבגדים שלך.
‏אני אגיד לך.
‏אתה קר רוח וזה טוב.
‏עשיית דברים נכונים הופכת אותך למצוין.
‏ואתה תמיד תלמיד מצטיין.
‏אך אם אתה מסוגל לדבר ‏רק מנקודת המבט התקנית,
‏אין לי מה לומר לך.
‏בהצלחה במבחן.
‏לילה טוב.
‏אתה משתטה ומסתובב בלילה, ‏רגע אחרי שנכשלת במבחן?
‏עבדתי. ‏-"עברת"?
‏כשאתה לבוש ככה?
‏הוא תמיד מתנשא מעלינו.
‏הוא אמר שהוא רוצה ליצור אומנות יפנית, ‏בדיוק כמו אימא.
‏לכן נתנו לו לעשות מה שהוא רצה.
‏אני מותשת.
‏יוקה־צ'אן.
‏אני באה.
‏יצאת לעבודה? את בטח עייפה.
‏לא קר לך?
‏שתי קצת תה חבושים.
‏יוקה־צ'אן, גם אם נכשלת השנה,
‏תמיד תוכלי לחזור שוב לאתגר הזה.
‏את אומנית מדהימה.
‏יום אחד אראה לך איך לבחור מברשת טובה.
‏במשפחה שלי, רק סבתא נחמדה אליי.
‏אבל בשביל סבתא,
‏אני עדיין יוקה־צ'אן בת השבע ‏שאוהבת ליצור אומנות.
‏אז בואי נלך לקנות ציוד אומנות מתישהו.
‏סבתא.
‏לא אלך יותר לבי"ס לאומנות.
‏לא יכולתי להגיד לה שוב.
‏אין לי זכות לצחוק על יטורה על כך ‏ששמר בסוד את תוכנית הקריירה שלו.
‏יטורה.
‏למה הוא התקשר אליי?
‏הלוואי
‏שמישהו
‏היה מוציא אותי בכוח מהעולם הזה.
‏זה טוב.
‏לעזאזל.
‏לא הייתי צריך להתקשר אליהם.
‏בוקר טוב.
‏אתם יודעים איך נקבע המין של תנין או צב?
‏מתברר שזה תלוי בטמפרטורה של הביצה.
‏נכון שזה מדהים?
‏טוב. הבחינה בעוד יומיים.
‏אתם צריכים להכין עוד ארבעה ציורים.
‏כפי שאמרתי,
‏המבחן השני מדגיש את התהליך ‏המחשבתי שמאחורי עבודתכם,
‏יותר מהמבחן הראשון.
‏במילים אחרות,
‏מחברות הרישומים שלכם הן אולי המפתח לקבלה.
‏מסיבה זו אנחנו נבחן ‏את מחברות הרישומים שלכם היום.
‏מה? ברצינות?
‏עכשיו, עבודות לדוגמה נמצאות כאן.
‏בהצלחה!
‏מחברות רישומים?
‏אני מניח שהן יכולות להיחשב כנקודות בונוס.
‏אבל סקיצות הן בעצם רישומים, נכון?
‏יש הבדל משמעותי?
‏מה? ‏-אה, כן.
‏זה שייך לאחותה הגדולה של קוואנה.
‏רק רגע.
‏מחברת הרישומים של כולם איכותית כמו זו?
‏לא.
‏אומרים שזאת הסיבה שאחותי ‏קיבלה ציונים גבוהים.
‏היא יוצאת דופן.
‏אבל עדיין…
‏בזו יש רק מילים.
‏זו נראית כמו ספר תמונות.
‏מאחר שיש הרבה עמודים,
‏הם מעבירים באופן ישיר
‏את מה שהאומן מנסה לומר, במקום תמונה אחת.
‏חוץ מזה, כל המחברות ייחודיות מאוד.
‏לעזאזל.
‏מחברת הרישומים שלי ממש בינונית.
‏אני הולך לבדוק את מחברות הרישומים בספרייה.
‏אני בא איתך.
‏כבר הגיע הזמן לארוחת הצוהריים.
‏רוצה לאכול צוהריים איפשהו?
‏אני פשוט אלך למכולת.
‏עוד לא סיימתי את תת הציור.
‏כמה חבל.
‏אתה באמת תלמיד למופת, יטורה.
‏אתה תמיד תלמיד מצטיין.
‏היי, למה התכוונת?
‏סליחה.
‏ידידה אמרה לי משהו דומה אתמול.
‏אם מישהו טובע,
‏אביא חגורת הצלה,
‏אבל אף פעם לא אקפוץ למים.
‏היי!
‏אני מבין את זה לגמרי.
‏זה קורע מצחוק.
‏אבל ברצינות,
‏להביא חגורת הצלה זה בהחלט המעשה הנכון.
‏זה נכון.
‏עם זאת,
‏רק אלה שהטביעו את עצמם
‏יכולים לחלוק את כאב החנק והאימה של הים.
‏אם את רוצה להצטרף לשיחות שלהם,
‏אין לך ברירה אלא להצטרף.
‏טוב,
‏אבל אני לא יודע אם זה הכרחי.
‏אני יוצא לארוחת צוהריים.
‏מה לעזאזל?
‏למה אני צריך להקריב הכול בשביל ריוג'י?
‏מה זה אמור להביע?
‏והכי חשוב, למה כל כך אכפת לי?
‏אני לא מצליח להתרכז בדבר.
‏בבקשה, אני רק צריך להתרכז.
‏אני צריך להוסיף עוד דברים ‏למחברת הרישומים שלי.
‏אז בואו נתחיל בהערכה הפתוחה.
‏אני אוהבת את שלך, יגוצ׳י.
‏אין סיכוי, זה כל כך בינוני.
‏כאן יש יותר פרטים.
‏זה ככה־ככה.
‏אני גם מעדיף את זו שקוואנה מחזיקה.
‏אבל ברישום הזה, המפורט יותר,
‏השימוש שלך בצבעים יפה, יטורה. ‏-ברצינות?
‏הדרך היחידה להרחיב את עולמכם
‏היא לחוות דברים שאתם לא מכירים.
‏חוץ מזה,
‏לפעמים, אנשים אחרים מזהים ‏את נקודות החוזק שלכם.
‏נראה שריוג'י הייתה טובה בדברים האלה.
‏כשאני חושב על זה,
‏לא ראיתי את העבודות של ריוג'י ‏מאז השנה השנייה של התיכון.
‏אני מצטערת.
‏אסור לראות עבודות ‏של תלמידים אחרים ללא רשות.
‏הבנתי.
‏אה?
‏אנחנו נפגשים שוב.
‏היי,
‏יש לך תמונות של היצירות של ריוג'י?
‏אתה סטוקר?
‏לא! ובכן, אני…
‏במקרה יש לי כמה. ‏-ברצינות?
‏כי אני כן סטוקרית של יוקה־צ'אן.
‏הינה.
‏זו לא אומנות יפנית.
‏אה, אלה.
‏הינה.
‏מה?
‏הרגשתי שהראשון היה יותר…
‏אהבתי יותר את הקודם.
‏גם אני חושב כך.
‏בכנות, יוקה־צ'אן נראתה לא נינוחה ‏בשיעורי אומנות יפנית.
‏יוקה־צ'אן תמיד ציירה ציורי אופנה בהפסקות.
‏מה?
‏אז למה ריוג'י בכלל בחרה באומנות יפנית?
‏אימא!
‏הדברים בחדר שלי… ‏-אל תשאל אותי.
‏זה אבא שלך.
‏זו הפרה של זכויות אדם…
‏אבא.
‏תנצל את ההזדמנות הזאת כדי לחזור לעצמך.
‏אני חייבת לעזוב את המקום הזה.
‏זו הדרך היחידה…
‏יוקה־צ'אן,
‏אני נכנסת.
‏סבתא.
‏ציוד האומנות היקר שלך.
‏הצלחתי להציל רק את זה.
‏אימא, את לא צריכה.
‏את תהיי בצרות בלי ציוד האומנות. ‏נכון, יוקה-צ'אן?
‏כן.
‏אל תבכי.
‏אני מצטערת.
‏אימא,
‏לעולם אל תזרקי את הציוד הזה שוב.
‏מה? אמרתי לך שאין לי מה להגיד לך.
‏מה קרה לקול שלך?
‏את בוכה?
‏אני לא יודעת.
‏איפה את עכשיו?
‏מי יודע?
‏אתה בא לפגוש אותי?
‏זה לא מתאים לך.
‏המבחן לא מוחרתיים?
‏נכון.
‏אבל אני לא רוצה להיבחן כשאני דואג לך.
‏זה לא הוגן. אתה זה שמתקשר אליי כל הזמן.
‏להגיד "אני רוצה לפגוש אותך" ‏אפילו פחות מתאים לי, בסדר?
‏תקשיבי.
‏אם מישהו היה טובע,
‏הייתי מביא חגורת הצלה ‏אבל לעולם לא הייתי קופץ למים.
‏אחרי הכול, אם אקפוץ למים, ‏שנינו עלולים לטבוע.
‏אבל אם אין דרך אחרת לעזור,
‏אני אקפוץ!
‏איפה את עכשיו?
‏היי. ‏-לאן אנחנו הולכים?
‏חנות ההמבורגרים שמול התחנה פתוחה עד 23:00.
‏יטורה.
‏כן?
‏לא אחזור הביתה היום.
‏אני מבין.
‏יטורה.
‏אם אין לך ברירה אלא לקפוץ פנימה, ‏האם באמת תקפוץ?
‏מה זאת אומרת?
‏שנלך לטבוע?
‏בים.
‏אני לא רוצה לטבוע.
‏אמשיך לשחות כדי להישאר מעל לפני המים.
‏אם אחזור מחר בצוהריים, ‏יהיה לי זמן להכין עוד יצירה אחת.
‏נו?
‏את לא באה?
‏תרגום כתוביות: תמר דר