NETFLIXOVA SERIJA
U čudu sam jer sam prošao prvi ispit.
Odvratan si, Hashida.
Čuo sam da je i Sekai prošao.
Ha?
Sjajno.
Razumijem…
Sretan sam zbog njega.
Yaguchi, postaneš čudan kad netko spomene Takahashija.
Uglavnom, čestitam.
Pet dana do drugog ispita.
Imat ćemo konzultacije.
Ako vas išta brine, obratite mi se.
Boje
me i dalje brinu.
Iako me je prošli put odbila.
Svejedno ću pokušati.
Yaguchi!
Boje? Naravno.
-Molim? -Prvi ispit je gotov.
Ako te toliko brinu, razgovarajmo o njima.
No meni izgleda dobro.
Što te onda brine?
U dobrom šarenom djelu,
razne boje stopljene su na kul način.
No ja nemam razvijen smisao za boje.
Upotreba boja je složena.
Odnos, podjela,
oblik, kompozicija, materijal, svjetlost, tekstura i štošta drugo.
Možeš stvarati beskonačne varijacije uz njihovu pomoć.
No, kao što to već spomenuh,
tvoje će djelo biti nejasno ako se poslužiš prevelikim brojem trikova.
Zato ti rekoh da se ne fokusiraš na boje.
Yaguchi, koja je ovo boja?
-Pa, crvena? -A…
-Ova? -Žuto-crvena?
Ne mogu vjerovati da nisi upućen u ovu predivnu boju.
Razlika između ljudi koji se snalaze s bojama i onih drugih
leži u oštrini njihovog smisla za boju.
Ne ulijevaš boju besciljno u svoja djela.
Ti si jedini koji zna koja ti boja najbolje odgovara.
U pravu je.
Nisam dovoljno pomno proučavao boje.
Puno vam hvala.
-Hej, Yaguchi, -Da?
Jesi li vidio Ryuji Ayukawu?
Ne, već ih neko vrijeme nisam vidio.
U redu.
Ne zaboravi uzimati pauze.
Možda bih trebao pogledati neke boje dok još razmišljam o njima.
-Gospodine. -Da?
Nismo li se negdje već sreli?
Kakvo iznenađenje!
Dugo se nismo vidjeli. Izgledaš oronulo, Yatora.
Više nisam sretan što vas vidim.
Ovdje si zbog pribora?
Da.
Imam vremena prije sastanka s nekim.
Idemo zajedno?
ULJANE BOJE
Čime se bavite?
Našla sam posao nakon pada na prvom ispitu.
Zbilja?
Odsjek japanske umjetnosti na SUT-u nekada nikoga ne prima.
Prošao si prvi ispit?
Da, nekim čudom.
To je cinober.
Sviđa mi se ova boja.
Prvobitno su je pravili od materijala zvanog cinober.
Predivni crveni mineral.
Lijep je, ali otrovan.
Nekoć je rad u rudniku cinobera
bio poput smrtne kazne.
Ryuji, izgledate ljepše.
-Flertaš li sa mnom? -Nisam tako mislio.
Moja profesorica iz pripremne škole pitala je jesam li vas vidio.
Oprosti.
Moram ići.
Yatora.
Drago mi je da smo se vidjeli.
Dosta. To zvuči jezivo.
Zločest si.
Bok. Pozdravi profesoricu.
Neću.
Vi to učinite.
Ne mogu. Odustala sam od umjetničke škole.
Pozdrav. Vidimo se.
Nisam imao pojma.
Odustala sam od umjetničke škole.
Umjetničke akademije suludo su skupe.
Fakultet nije obavezan.
No zbog Ryuji završih u umjetničkom klubu.
To ne znači da se i dalje moraju baviti umjetnošću.
Naravno da to znam.
Zašto naletjeh na Ryuji prije ispita?
Usput,
sjećaš li se prijateljice koja je završila u bolnici?
-Da. -Sada joj je bolje.
Zbilja? To su dobre vijesti.
Odustala je od akademije
i vodi radionicu crtanja.
Drago mi je zbog nje.
Čak i ako ti leži slikanje,
stalno to radiš ili ti se sviđa,
ako ti je teško nadmetati se,
ne moraš odabrati ovaj put.
Teže je ići linijom manjeg otpora nego što misliš, zar ne?
U pravu si.
Drago mi je zbog nje.
Uvjeravao sam Ryuji kako se trebaju osjećati.
Pretpostavljam
da su i oni to sami odabrali.
KOBALTNA PLAVA TRAJNA ŽUTONARANČASTA
Ne radi se samo o izlijevanju boja.
Jednako je važno svjesno izostaviti boju.
Kada bolje razmislim,
to je tako očito.
Ako izoštrim osjetila,
shvatit ću što mi je sada važno.
Svaka pojedina boja
pali iskru u meni.
Ne trebam ih birati samo zato što dobro izgledaju.
Crvena koja izgleda vlažnije?
Ili ona koja je zastrašujuća?
Ili ona koja izgleda svježe?
Koju crvenu želim?
Što želim iskazati crvenom bojom?
Bit ću dobro.
Mogu ispravno odabrati.
CINOBER
Siguran sam
da je to bio slučaj s Ryuji.
To je dečko koji je napucao Yuka-chan.
Sreli smo se u Centru za testiranje.
Sjećaš me se.
Ona je jedina položila prvi ispit iz japanske umjetnosti.
Ozbiljno?
Ozbiljno.
Šteta za Yuka-chan.
Da.
No bilo je tako rock and roll.
Samo su nacrtali „X“ na platnu
i izašli s ispita.
Bilo je jako kul.
Trebali su ih primiti.
Tko je to bio?
Sjajni ste, gospođo.
-Gdje ste našli tako lijepu curu? -Zbilja?
Onda mi naruči šampanjac.
Provodiš previše vremena s novom curom.
Ispričavam se.
Halo, Yatora? Što je bilo?
Htjedoh nešto pitati.
Što?
Na ispitu…
Stavih li „X“ na platno prije odlaska?
Da.
-Da. Zašto? -Molim?
Ako je to sve, moram ići.
Čekaj, ovaj… Mogu li
-išta učiniti za vas? -Molim?
Što je smiješno?
Išta učiniti za mene?
Onda…
Dođi se naći sa mnom.
Odmah.
Odmah?
-Ne mogu. -Znala sam!
Htjedoh da potrošiš novac na šanku.
Nemam sreće.
Budalo!
Ali…
ti si takav, Yatora.
Da se netko utapa,
ti bi donio plutaču,
no ne bi skočio u more.
Da netko plače gol,
dao bi im odjeću i saslušao bi ih,
no ne bi se i sam skinuo.
Slušaj.
Uvijek si hladne glave i to je ispravno.
Ispravne stvari čine te izvrsnim.
I oduvijek si bio izvrstan i uzoran učenik.
No ako mi se možeš obraćati samo s ispravnog stajališta,
nemam ti što reći.
Sretno s ispitom.
Laku noć.
Zafrkavaš se noću nakon pada ispita?
-Bijah na poslu. -„Poslu“?
U toj odjeći?
Uvijek nas gleda s visoka.
Rekao je da želi stvarati japansku umjetnost, kao mama.
Zato smo mu sve dopuštali.
Osjećam se iscrpljeno.
Yuka-chan.
Stižem.
Bila si na poslu? Sigurno si umorna.
Nije ti hladno?
Popij malo vrućeg čaja od dunje.
Iako si ove godine pala,
možeš probati opet.
Nevjerojatna si umjetnica.
Jednom ću ti pokazati kako odabrati dobar kist.
U mojoj obitelji samo je baka ljubazna prema meni.
No čak i baki
ja sam samo sedmogodišnja Yuka-chan koja voli slikati.
Trebamo jednom otići kupovati pribor.
Bako,
više ne pohađam umjetničku školu.
Ne mogu joj to opet reći.
Nemam prava smijati se Yatori što taji svoj poslovni plan.
Yatora.
Zašto me je nazvao?
Kad bi me barem
netko
izvukao iz ovog svijeta.
Dobar je.
Kvragu.
Nisam ih trebao zvati.
Dobro jutro.
Znate li što određuje spol krokodila ili kornjače?
Ovisi o temperaturi jajeta.
Nije li to sjajno?
U redu. Ispit je za dva dana.
Morate naslikati još četiri djela.
Kao što već spomenuh,
na drugom ispitu naglasak je na namjeri iza vašeg djela
u većoj mjeri nego na prvom.
Drugim riječima,
vaše mape mogle bi biti ključne za vaš prolaz.
Zbog toga ćemo danas javno evaluirati mape.
Što? Ozbiljno?
Ovdje su referentna djela.
Sretno!
Mape?
Pretpostavljam da će donijeti dodatne bodove.
No skice se zapravo računaju kao natuknice, zar ne?
Ima li većih razlika…
-Što? -Da.
Ta pripada Kuwaninoj starijoj sestri.
Čekaj malo.
Zar su svačije mape ovako kvalitetne?
Ne.
Ljudi tvrde da moja sestra zbog toga dobiva najbolje ocjene.
Ona je iznimka.
No ipak…
Ova se sastoji samo od riječi.
Ova nalikuje albumu.
Ima puno stranica
pa odmah pokazuju
što je umjetnik htio reći.
K tomu, sve su jedinstvene.
Sranje.
Moja je tako prosječna.
Idem provjeriti mape u knjižnici.
Idem s tobom.
Već je vrijeme užine.
Želiš li jesti?
Samo ću otići do trgovine.
Nisam dovršio podlogu.
Šteta.
Zbilja si uzoran učenik, Yatora.
Oduvijek si bio izvrstan i uzoran učenik.
Što si time htio reći?
Oprosti.
Netko mi je jučer rekao nešto slično.
Da se netko utapa,
ja bih donio plutaču,
no ne bih skočio u more.
Hej!
Shvaćam.
To je smiješno.
Ali ozbiljno,
donijeti plutaču bila bi ispravna odluka.
Istina.
Doduše,
samo oni koji su se utopili
mogu suosjećati jer im je poznata bol gušenja i strah od mora.
Ako želiš razgovarati s njima,
nemaš izbora nego uskočiti.
Pa,
ne znam je li to potrebno učiniti.
Idem na užinu.
Koji vrag?
Zašto sve moram žrtvovati radi Ryuji?
Što bi to trebalo značiti?
I ono najvažnije, zašto mi je toliko stalo?
Uopće se ne mogu koncentrirati.
Samo me pusti da se koncentriram.
Moram više stvari upisati u mapu.
Započnimo s javnom evaluacijom.
Tvoja mi se sviđa, Yaguchi.
Nema šanse, moja je prosječna.
Ova ima više detalja.
Ova je tako-tako.
Više mi se sviđa ona koju Kuwana drži.
No u ovoj detaljnijoj,
-sjajno se služiš bojama, Yatora. -Ozbiljno?
Možeš proširiti svoje vidike
samo ako doživiš nepoznata iskustva.
Osim toga,
ponekad drugi ljudi mogu vidjeti tvoje snage.
Ryuji je to ležalo.
Kad bolje razmislim,
nisam vidio njihova djela od drugog razreda srednje škole.
Žao mi je.
Ne smijete gledati djela drugih učenika bez dopuštenja.
Valjda.
Oh?
Opet se susrećemo.
Hej,
imaš li fotografije Ryujinih djela?
Zar ih uhodiš?
Ne! Pa, ja…
-Imam pokoju. -Ozbiljno?
Jer sam Yuka-chanina uhoda.
Izvoli.
Ovo nije japanska umjetnost.
Ah, to.
Izvoli.
Molim?
Mislim da je prva bila više…
Prva mi se više sviđa.
Slažem se.
Doimalo mi se kao da im je neugodno na satovima japanske umjetnosti.
Uvijek su skicirali modu tijekom pauza.
Što?
Zašto su onda odabrali japansku umjetnost?
Mama!
-Stvari u mojoj sobi… -Ne pitaj me.
To je učinio tvoj otac.
Ovo je kršenje ljudskih prava…
Oče.
Iskoristi ovu priliku da se unormališ
Moram otići odavde.
To je jedini način…
Yuka-chan,
otvorit ću vrata.
Bako.
Tvoj dragocjeni pribor.
Uspjela sam samo ove sačuvati.
Majko, nisi trebala.
Nastat će problemi ako nema pribora. Zar ne, Yuka-chan?
Da.
Hajde, ne plači.
Žao mi je.
Mama,
nikad ih više nemoj baciti.
Što je? Rekoh ti da ti nemam što reći.
Čemu takav glas?
Plačete?
Ne znam.
Gdje ste sad?
Tko zna?
Želiš se naći sa mnom?
To ti ne doliči.
Nije li ispit prekosutra?
Tako je.
No ne želim polagati ispit dok se brinem zbog vas.
To nije pošteno. Ti si taj koji me stalno zvao.
Ne doliči mi reći da se želim vidjeti, u redu?
Slušaj.
Da se netko utapa,
donio bih plutaču, no ne bih skočio u more.
Ako skočim, možda se oboje utopimo.
No ako nema drugog načina,
jednostavno ću skočiti!
Gdje ste sad?
-Hej. -Kamo idemo?
Lokal ispred postaje otvoren je do 23 h.
Yatora.
Da?
Danas se ne vraćam kući.
U redu.
Yatora.
Ako nemaš drugog izbora i moraš skočiti, hoćeš li zbilja skočiti?
Kako to mislite?
Hoćemo li se utopiti?
U moru.
Neću se utopiti.
Plivat ću da ostanem na površini.
Ako se vratim prije podneva, stignem naslikati još jedno djelo.
Onda?
Idemo?
Prijevod titlova: Igor Glišić