СЕРІАЛ NETFLIX
ТОКІЙСЬКИЙ ІНСТИТУТ МИСТЕЦТВ
У Ягучі курс «Олійний живопис»,
а в Аюкави курс «Мистецтво Японії», так?
Так.
У всіх курсів буде спільне перше заняття.
Тутешня атмосфера відрізняється від художнього клубу.
Тут усі планують потрапити в художню академію.
Це ж очевидно.
Та це краще, ніж просто малювати натюрморти.
Напруга не така й сильна.
Відтепер ми малюватимемо гіпсові фігури вугіллям або олівцем.
Я прокоментую ваші роботи під час останньої години.
Можете питати мене що завгодно.
Перепрошую.
Для натюрмортів я просто малюю те, що бачу, так?
Так.
А тепер я перевірю відвідуваність.
Зрозуміло.
Дехто ніколи не малював натюрмортів, хоча і хоче до художньої академії.
Шукаєш гумку-клячку? Можеш взяти половину моєї.
Хто ти в біса такий?
-Пан Камей? -Тут.
Я чув, що чимало митців є диваками.
-Проте цей чувак особливий. -Пан Такагаші?
-Пан Йотасуке Такагаші? -Тут.
Так дивно тримає.
Я двічі малював гіпсові фігури.
Це дійсно непросто.
Обличчя людини складається зі складних форм.
Коли допрацюєш одну деталь, інша видається дивною.
Що це таке? Ліве око якось дивно розташоване.
Знайоме обличчя.
Люди схильні несвідомо малювати обличчя, яке бачать і торкають найбільше.
Намагайтеся не намалювати фігурі власне обличчя
Навіть якщо я це витру, папір злегка пофарбований.
Що робити?
-Вибач. -Нічого.
У неї брудне обличчя.
Треба зосередитися на малюнку.
Чекай. Пропорції геть неправильні.
Цікаво, що справді не помічаєш недоліки у своєму малюнку,
поки не подивишся на виставкову полицю.
Так, дуже кумедно.
Цей темний фон…
Це малюнок тієї дівчини.
На темному фоні виділяється білизна гіпсу.
Ось як треба.
Він молодець.
Це обман.
Мовчазний…
Мовчазний крик
пролунав у мене всередині.
-Пане Такагаші. -Так?
Пропорції хороші, і ви добре використовуєте вугілля.
Здається, нічого критикувати.
Скільки гіпсових фігур ви малювали до цього?
Це перша.
Він винятковий.
Виділяється навіть у тій групі.
Більш того, здається, він сьомий у пробному іспиті з державної мови.
Зрозуміло.
Але тебе теж не надто сильно критикували.
Не ігноруй мене!
Цього хлопця можна назвати генієм, правда?
Я ніколи не вважав себе талановитим.
Утім, я вважав, що став значно вправнішим.
Зрештою,
я лише людина.
-Гей. -Ти мене розвеселив.
Ти досить жадібний.
Але мені це в тобі подобається.
Що?
Ти не можеш порівнювати себе з Богом.
Більшість студентів там
несвідомо вихваляли того типа, наче він з іншої вагової категорії.
Схоже на твоє ставлення до Морі, чи не так?
Однак, здається, ти не сприймаєш Такагаші так само.
Якщо заздриш йому, ти ще можеш боротися.
Бувай. Мій потяг приїхав.
Точно. Рюджі має рацію.
Чому я такий зарозумілий?
Я почав малювати лише півроку тому.
У світі повно обдарованих людей.
Ти…
Йотасуке Такагаші, так?
Мені аж моторошно.
Ти значно кращий за інших.
Певно.
Закладаюся, у нього немає друзів.
Ти плануєш вступити до ТУМ?
Ну, так.
Можливо, він геній.
А я…
зрештою, лише людина.
Я не особливий.
Я не можу стати генієм.
Можу лише вирости завдяки практиці.
Вибач, що отак несподівано побалакав із тобою. До зустрічі.
До зустрічі, Ягучі.
Тоді я тренуватимусь, доки мою роботу не відрізнять від генія.
Овва. Вона така гарненька.
Коси?
Каре?
Йотасуке Такагаші.
ПЕРЕШІПТУВАННЯ ЗАБОРОНЕНО
Привіт.
Поки що сідайте.
Відсьогодні я викладатиму курс «Олійний живопис» на вечірніх заняттях.
Я ваш інструктор Оба.
Приємно познайомитись.
Я проведу співбесіду з вами по черзі.
Коли я вас викличу, занесіть роботи в клас.
Отже… Пан Аікава.
Так.
СКИПИДАР
ТУАЛЕТ
Дідько.
Я не знав, що від скипидару буває висип.
Привіт, Яторо.
Привіт, Рюджі. Хіба ти не на курсі «Мистецтво Японії»?
Це ж шостий поверх.
У мене справи.
-У тебе запор? -Ні!
Сасакі.
Я?
Що таке?
Мене звати Аюкава.
Будь ласка, сходи зі мною якось на побачення.
Гаразд.
Ця людина вдає,
наче їй байдуже, що думають інші.
Вона мені не до вподоби.
-Це Юка-тян. -Мило.
Ягучі!
КІМНАТА ДЛЯ СПІВБЕСІД
Знову ж таки, приємно познайомитись.
Я Оба.
Я Ягучі. Радий зустрічі з вами.
-Який ти обрав заклад? -ТУМ — мій єдиний варіант.
Зрозуміло. Гаразд.
Ти розумник, чи не так?
Що?
Ще й відмінник, правильно?
Але з тим рівнем, що наразі у тебе, ти не потрапиш до ТУМ.
Ви не панькаєтеся.
Це робота хлопця, якого взяли до ТУМ.
ТУМ — це місце, де більш за все цінується
бачення людини, особистість і світогляд.
Ця картина теж щира та цікава.
Проте, висловлюючись найгіршим чином,
ти малюєш лише те, що бачиш перед собою.
Однак,
найважливіше — це створювати власне мистецтво.
Для цього тобі варто вчитися творити мистецтво.
Творити мистецтво?
Так. Відповідь, на яку натрапив цей художник.
Оцінивши різноманітні роботи
та знаючи, як відповідати по-різному,
ти зможеш відобразити їх у власних роботах та ідеях.
Імітація — це нормально.
Усі починають з імітації.
Але якщо ти тільки позичаєш експресію інших людей,
то далі ти не підеш.
Спершу зрозумій, що тобі подобається.
Почнімо з цього.
Сходи до музеїв чи погортай художні альбоми.
Роби, що завгодно.
Тільки звертай увагу на те, що тебе розчулює.
Тоді зрозумієш, що тобі подобається.
Творити мистецтво?
Зрозуміти, що подобається?
Певно, не можна безцільно малювати.
Наступний — Хашіда.
Так.
Хашіда.
Цікаво.
Дуже дотепно.
Штрихування олівцем грубувате,
утім, задум зрозумілий.
Мені подобається.
То так теж можна малювати.
Ось що значить творити мистецтво?
Певно, варто сходити до музеїв.
Мені подобається малювати, але я не знаюся на мистецтві.
Йотасуке.
Хочеш, сходимо разом?
Навіщо?
А, виставка музею Морзон?
Можна я теж піду?
Дякую, що дозволили приєднатися.
Та ну. Годі.
А ти…
Я Харука Хашіда.
Ці коси — доказ того, наскільки я серйозний.
Зрозумів.
Ви обидва з однієї школи?
Так. Я в художньому класі.
А Секай в ускладненому класі.
Певно, приємно мати друга з тієї ж школи.
Так.
Я так не думаю.
Ви часто ходите в музеї?
Типу того.
Я досить часто ходжу.
Моє хобі — дивитися на роботи інших.
Я зніяковів.
Мій рівень ще нижчий, ніж я вважав.
А ти часто навідуєшся до музеїв?
Що? Ну…
Я схожий на відвідувача музеїв?
-Мені соромно. -Не соромся.
Я геть не розумію картин Пікассо.
Уважав, що навіть я так намалюю.
Мені теж не дуже подобаються картини Пікассо.
Що?
Для мене мистецтво — наче їжа, яку не можна з'їсти.
Що?
Природно, що тобі щось подобається, а щось — ні.
Дорогі страви не завжди смачні.
Знаючи, де і як страву приготували,
можу припустити, що вона смачна.
Навіть якщо мені байдуже, я зацікавлюсь, якщо про неї напишуть відгуки на сайтах.
Навіть якщо для світу вона нічого не варта,
це скарб, якщо її зробив хтось важливий.
Розумію.
Але іноді значення роботи
відрізняється від мого враження.
Найважливіше — це твої відчуття від мистецтва.
Зрозуміло.
Удаймо, що купуємо деякі витвори.
Дивитися так, ніби маємо намір купити їх?
Можливо, так вони стануть доступнішими.
Ця картина
зробить мій дім світлішим, якщо повісити її посеред сходів.
Портрети мені не до вподоби.
Я можу ставитися до цього так повсякденно?
Можливо,
мистецтво не має бути таким піднесеним і недосяжним.
Можна просто вибирати, що мені подобається.
Я звик відкидати мистецтво, вважаючи незбагненним.
Але тепер я думаю глибше.
Я вперше купив художній альбом.
Я знаю одне місце, де смачно готують анміцу.
Я йду додому.
Чекай. Стій.
-Ти йдеш? -Я не…
Я люблю анміцу.
Ми підемо.
Що?
Рюджі.
Привіт.
Даси цигарку?
От якби сьогодні йшов дощ.
Нема нічого гірше, ніж коли тобі розбивають серце у сонячну днину.
Сказала йому, що ти хлопець?
Так.
Якщо він вважав, що ти жінка,
він би психанув, коли дізнався, що ти трансвестит.
Знаю.
Принаймні
обійняв тебе наостанок.
Знущаєшся?
Це гірше за все!
Він ніколи не вчинив би так з дівчиною.
Спочатку він здивувався.
А потім пожалкував.
Аж раптом його вираз обличчя пом'якшав,
і він обійняв мене.
Типу: «Я гетеросексуал, розумієш?»
У тебе симпатичне обличчя.
Будеш популярнішою, якщо вдягатимешся, як чоловік.
Певно, так.
Але якщо доведеться бути, ким каже світ,
я радше помру.
Я подобаюся дівчатам, бо така.
Я розумію жіночу душу, але вони мене не приваблюють.
Часом мені розказують те, що не можна сказати іншим дівчатам.
Для дівчат хтось на кшталт мене — ніби принц.
Я тебе завжди недолюблював.
Дивакуватий, але популярний трансвестит.
Що такого дивного в тому, що я вдягаюся, як дівчина?
Хіба дивно, що хочеться бути симпатичним?
Що чоловік кохає іншого чоловіка?
Я не можу захистити себе, роблячи те, що мені подобається?
Певно, те, що подобається, може захистити її,
але й робить їй боляче.
Гадаю…
що ближче я знайомлюся з Рюджі,
то менше вважаю її дивачкою.
Я дійсно недорозвинута особистість.
У хлопців-скульпторів чудові м'язи, правда?
Блискавично швидко оговталась.
Ой, Ятора?
У мене відкрилися очі.
Атлетичні хлопці кращі за художників.
Знаєте, думаю, мені все ж таки не подобається цей тип.
Сюрреалістично.
Гранат, який ти обрав об'єктом, вибухає.
Правда чарівно?
Так, чарівно!
Ягучі.
Так.
У тебе прекрасна робота,
але я не зрозуміла, що ти хотів виразити.
Малюй більше пробних картин.
Добре.
Я досі не знаю,
що саме мені подобається.
Хашідо, Йотасуке.
Перепрошую за вчорашнє.
Не турбуйся.
Це не важливо.
Якщо та краля самотня, скажи їй, що в мене є для неї гарний хлопець.
Погляньте на себе, як у вас усе просто.
Здається, на літній курс буде конкурс.
Конкурс?
Коротше,
оцінюватимуть усіх членів курсу «Олійний живопис».
У підготовчій школі я була п'ятою з кінця.
Це так хвилююче.
От псих.
Це рідкісний шанс побачити твори не новачків.
Я не боюся цих не новачків.
А хіба ти не хвилюєшся?
Ну…
Але кілька років тому найбільше балів з олійного живопису
набрала дівчина-новачок.
Що? Невже?
Ти цього не знав?
Її звати Кувана.
Старша сестра тієї дівчини.
Це ж треба.
Вочевидь, уся родина Кувани відвідувала ТУМ.
Тобто, вони, типу, династія.
Конкурс…
Фактично пробний іспит.
Це дійсно хороший шанс побачити твори не новачків.
Однак,
якщо Морі була п'ятою з кінця,
то яким виявлюся я?
Годі.
Поки я повинен зрозуміти, як творити мистецтво.
Відповідь, яку надибав художник.
Імітація — це нормально.
Треба застосувати її в своєму мистецтві.
Добре.
Досі чогось бракує.
Чому?
Але ти кидаєш собі виклик. Це чудово.
Ти маєш бути більш відкритим, ніж раніше.
Я тут так зосередився на експресії та композиції…
Наступна Кувана.
Добре.
Так. Круто.
Так.
Неприємно визнавати, та малюнки Кувани виділяються.
Але чому?
Я вважав, що композиція допомагає мистецтву виділятися.
Тоді чого бракує моїм витворам?
Треба продовжувати старатися.
Щось досі не так.
Вибач, що забираю час.
Просто не можу розібратися сам.
Не бачу різниці
між зразком і моєю роботою.
Схоже на поверхову копію чиєїсь роботи.
Зразок — це рання робота художника-модерніста Тамана Мотекі.
Але це лише поверхова імітація.
Ти геть не розумієш суті.
Переклад субтитрів: Ярослава Гаращук