EN NETFLIX-SERIE
TOKYO KUNSTINSTITUTT
Oljemalingskurs for Yaguchi
og japansk kunst for Ayukawa, ikke sant?
Ja.
Alle kursene har første time sammen.
Det er en annen atmosfære enn i kunstklubben.
Alle her sikter seg inn på kunsthøyskoler.
Det er vel åpenbart.
Men det er bedre enn å kun øve på stilleben.
Spenningen er ikke så ille.
Vi starter med å tegne gipsfigurer med kullstift eller blyant.
Jeg kommenterer verkene når det er en time igjen.
Spør meg om hva som helst.
Unnskyld meg.
For stilleben tegner jeg bare det jeg ser, ja?
Ja.
Greit, jeg tar opprop.
Jeg skjønner.
Noen har aldri drevet med stilleben, selv om de går for kunsthøyskole.
Ser du etter et viskelær? Du kan bruke halve mitt.
Hvem i helvete er du?
-Mr. Kamei? -Her.
Jeg har hørt at mange som driver med kunst er rare.
-Men denne fyren er litt av en type. -Mr. Takahashi?
-Mr. Yotasuke Takahashi? -Her.
En rar måte å holde den på.
Jeg har tegnet gipsfigurer to ganger.
Det er ikke lett.
Menneskeansiktet er en kombinasjon av komplekse former.
Hvis du fikser én del, blir en annen rar.
Hva er dette? Plasseringen av venstre øye er litt rar.
Dette fjeset ser kjent ut.
Folk har en tendens til å ubevisst tegne ansiktet de ser og tar på mest.
Prøv å ikke ende opp med å tegne ditt eget ansikt.
Selv om jeg visker det ut, er papiret litt farget.
Hva skal jeg gjøre?
-Beklager. -Det går bra.
For et skittent fjes.
Jeg må konsentrere meg om tegningen nå.
Vent. Proporsjonene er helt feil.
Det er rart at du ikke legger merke til feilene
før du ser tegningen på hyllen.
Ja, veldig morsomt.
Den mørke bakgrunnen…
Det er tegningen hennes.
Den mørke bakgrunnen gjør at det hvite i gipsen skiller seg ut.
Det er sånn det skal gjøres.
Han er flink.
Det er juks.
Et stille…
Et stille skrik
ga gjenlyd i meg.
-Mr. Takahashi. -Ja?
Proporsjonene er bra, og du bruker kullet godt.
Jeg har vel ikke noe å kritisere.
Hvor mange gipsfigurer har du tegnet før?
Dette er min første.
Han er eksepsjonell.
Han er unik selv i gruppen vår.
Og han fikk visst syvendeplass på nasjonal prøveeksamen i japansk.
Jeg skjønner.
Men du fikk ikke så hard kritikk heller.
Ikke ignorer meg!
Han er vel det man kan kalle et geni?
Jeg trodde ikke jeg hadde talent.
Men jeg syntes jeg hadde blitt bedre.
Men
jeg er jo bare et menneske.
-Hei. -Men du fikk meg til å le.
Du er ganske grådig.
Men jeg liker det ved deg.
Hva?
Du kan ikke sammenligne deg med Gud.
De fleste elevene der
roste fyren som om han var i en annen liga.
Akkurat som du gjør med Mori, ikke sant?
Men det virker ikke som om du ser på Takahashi sånn.
Om du misunner ham, kan du jo slåss med ham.
Ha det. Toget mitt er her.
Nettopp. Ryuji hadde rett.
Hvorfor er jeg så arrogant?
Jeg begynte å male for et halvt år siden.
Det er mange flinke folk der ute.
Du er
Yotasuke Takahashi, ikke sant?
Jeg har frysninger.
Du var mye bedre enn alle andre.
Jeg antar det.
Han har sikkert ingen venner.
Sikter du deg inn på TKA?
Vel, ja.
Han er sikkert et geni.
Og jeg er
kun menneskelig.
Ikke spesiell.
Jeg kan umulig være et geni.
Jeg kan kun bli bedre ved å øve.
Beklager at jeg plutselig snakket med deg. Vi ses.
Vi ses, Yaguchi.
Jeg skal øve til du ikke ser forskjell på arbeidet mitt og et genis arbeid.
Jøss. Hun er veldig søt.
Fletter?
Bollesveis?
Yotasuke Takahashi.
INGEN HVISKING
Hallo.
Sett dere.
Jeg leder kveldskurset i oljemaling som starter i dag.
Jeg er instruktøren deres, Oba.
Hyggelig å møte dere.
Jeg skal intervjue dere alle, én etter én.
Når du blir ropt opp, ta med porteføljen til intervjurommet.
Så… Mr. Aikawa.
Ja.
TERPENTIN
TOALETT
Pokker.
Jeg visste ikke at terpentin ga utslett.
Hei, Yatora.
Hei, Ryuji. Tar ikke du japansk kunst?
Du er i sjette etasje.
Jeg har ting å gjøre.
-Har du forstoppelse? -Nei!
Sasaki.
Meg?
Hva er det?
Jeg heter Ayukawa.
Hva med en date?
Ja visst.
Denne personen
bryr seg virkelig ikke om hva folk mener.
Hun er ikke helt min smak.
-Det er Yuka-chan. -Så søt.
Yaguchi!
INTERVJUROM
Hyggelig å møte deg.
Jeg heter Oba.
Jeg heter Yaguchi. Hyggelig å møte deg.
-Hvilken skole vil du inn på? -TKA er eneste mulighet.
Jeg skjønner. Ok.
Du er en smart fyr, ikke sant?
Hva?
Og en toppelev, ikke sant?
Men du kommer ikke inn på TKA med dette.
Ikke hold tilbake.
Dette verket tilhører en fyr som kom inn på TKA.
TKA er et sted som verdsetter individets visjon, personlighet
og verdenssyn mer enn noe annet sted.
Dette maleriet er også oppriktig og interessant.
Men, for å si det på verst mulig måte,
du maler kun det du ser foran deg.
Men
det viktigste er at du lager din egen kunst.
Derfor bør du kanskje studere komposisjon.
Komposisjon?
Ja. Noe denne kunstneren mestret.
Ved å sette pris på forskjellige verk
og ved å kunne gi ulike svar,
kan du gjenspeile dem i dine egne verk og ideer.
Imitasjonen er uproblematisk.
Alle begynner med imitasjon.
Men om du kun låner uttrykk fra andre,
kommer du deg ikke videre.
Først må du vite hva du liker.
Vi begynner der.
Gå på museer eller les kunstbøker.
Gjør hva du vil.
Legg merke til de tingene som rører ved hjertet ditt.
Da får du vite hva du liker.
Komposisjon?
Vite hva jeg liker?
Jeg kan vel ikke male uten mål og mening.
Nestemann er Hashida.
Ja.
Hashida.
Det er interessant.
Veldig morsomt.
Skyggen på blyanten er litt grov,
men ideen er enkel å skjønne.
Jeg liker det.
Det er også en måte å lage kunst på.
Er det dette komposisjon handler om?
Jeg bør vel besøke noen museer.
Jeg liker å lage kunst, men er ikke flink til å sette pris på det.
Yotasuke.
Skal vi gå sammen?
Hvorfor det?
Utstillingen i Morzon-museet?
Kan jeg også bli med?
Takk for at jeg fikk bli med dere.
Kom igjen. Stopp.
Og du er…
Jeg er Haruka Hashida.
Flettene viser at jeg mener alvor.
Jeg skjønner.
Er dere fra samme skole?
Ja. Jeg går på kunst.
Og Sekai er i den avanserte klassen.
Må være fint å ha en venn fra samme skole.
Akkurat.
Jeg tror ikke det.
Er dere ofte på museer?
På en måte.
Ganske ofte.
Hobbyen min er å se andres verk.
Jeg er så flau.
Jeg er verre enn jeg trodde.
Hvor ofte besøker du museer?
Hva? Vel…
Ser jeg ut som én som besøker museer?
-Jeg er flau. -Ikke vær det.
Jeg forstår meg ikke på Picassos malerier.
Jeg tenker at det er noe jeg kan male.
Jeg liker heller ikke Picassos malerier.
Hva?
For meg er kunst litt som "uspiselig mat".
Hva?
Det er naturlig å like noe og ikke like annet.
Dyre retter smaker ikke alltid godt.
Kjenner jeg stedet og kjøkkenet,
kan jeg anta at det smaker godt.
Selv om jeg ikke er interessert, er jeg nysgjerrig på anmeldelsene.
Selv noe som er verdiløst for verden,
er en skatt når det er laget av en viktig person.
Jeg skjønner.
Men av og til er forklaringen på et verk
annerledes enn inntrykket mitt.
Det viktigste med kunst er hva du selv føler.
Jeg skjønner.
La oss late som vi skal kjøpe noe.
Se på dem med intensjon om å kjøpe dem?
Kanskje du finner dem mer tilgjengelige.
Dette maleriet
ville lyst opp hjemme om jeg hengte det midt i trappen.
Portretter er ikke noe for meg.
Kan jeg være så nonchalant?
Kanskje
kunst ikke trenger å være så opphøyet og utilgjengelig.
Kanskje jeg kan velge det jeg liker.
Før avfeide jeg kunst som uforståelig.
Men nå tenker jeg dypere.
Det er første gang jeg har kjøpt en kunstbok.
Jeg vet om et bra anmitsu-sted i nærheten.
Jeg drar hjem.
Vent. Stopp.
-Skal du dit? -Jeg skal ikke…
Jeg liker anmitsu.
Vi går i forveien.
Hva?
Ryuji.
Hei.
Kan jeg bomme en sigarett?
Jeg skulle ønske det regnet i dag.
Ingenting er mer smertefullt enn hjertesorg på en solfylt dag.
Fortalte du ham at du er gutt?
Ja.
Om han trodde du var en jente,
ville han reagere om han fant ut at du er transvestitt.
Jeg vet det.
Men det var jo bra
at du fikk en klem på slutten.
Tuller du?
Det er det verste!
Han ville aldri gjort det med en jente.
Først ble han overrasket.
Så så han trist ut.
Så fikk han et mildt uttrykk
og ga meg en klem.
Som han sa: "Jeg er hetero, så du forstår det vel?"
Du har et pent ansikt.
Du hadde vært mer populær om du kledde deg som en gutt.
Jeg antar det.
Men om jeg må være det verden sier jeg skal være,
vil jeg heller dø.
Jenter liker meg fordi jeg er sånn.
Jeg forstår kvinners hjerter, men ser ikke på dem seksuelt.
Noen ganger forteller de meg ting de ikke kan si til andre jenter.
For jenter er én som meg en slags prins.
Jeg har alltid mislikt deg.
En rar, populær transvestitt.
Er det så rart at jeg kler meg som en jente?
Hva er så rart med å ville være søt og pen?
At en gutt er glad i en annen gutt?
Kan jeg ikke beskytte meg selv ved å gjøre det jeg liker?
Det hun liker, kan kanskje beskytte henne,
men det sårer henne også.
Jeg tror
at jo mer jeg blir kjent med Ryuji,
jo mindre synes jeg hun er sær.
Jeg er virkelig en dårlig person.
Guttene på skulpturkurset har store muskler, har de ikke?
Det kom du deg raskt over.
Å, Yatora?
Øynene mine er åpne nå.
Atletiske gutter er bedre enn kunstneriske gutter.
Jeg tror ikke jeg liker denne personen likevel.
Det er surrealistisk.
Granateplet du brukte som motiv eksploderer.
Er det ikke søtt?
Ja, søtt!
Yaguchi.
Ja.
Arbeidet ditt er nydelig,
men jeg vet ikke helt hva du vil uttrykke.
Prøv å lage flere prøvemalerier.
Det skal jeg.
Jeg vet fortsatt ikke
nøyaktig hva jeg liker.
Hashida, Yotasuke.
Beklager forleden dag.
Ikke vær redd.
Det går bra.
Hvis den søte jenta er singel, si at du vet om en bra fyr for henne.
Se på deg, så lett og ledig.
Det er visst en konkurranse for sommerkurset.
Konkurranse?
Kort sagt,
alle på oljemalingskurset blir rangert.
Jeg var den femte dårligste.
Det er så spennende.
For en ekling.
Det er en sjelden sjanse til å se kunst fra de som har prøvd før.
Jeg er ikke redd for dem.
Men er ikke du bekymret?
Vel…
For et par år siden kom den beste søkeren innen oljemaleri
rett fra videregående.
Hva? Virkelig?
Visste du ikke det?
Hun heter Kuwana.
Storesøsteren hennes.
Jøss.
Hele Kuwana-familien har visst gått på TKA.
Så de er fullblods.
En konkurranse…
Som en prøveeksamen.
Det er en god mulighet til å se kunst fra de som har prøvd før.
Men
hvis Mori ble femte sist,
hvor havner jeg?
Stopp.
Jeg må lære meg komposisjon nå.
Finne kunstnerens løsning.
Imitasjonen er uproblematisk.
Bare bruk det i kunsten min.
Vel.
Det mangler fortsatt noe.
Hvorfor?
Men du utfordrer deg selv. Det er flott.
Du er nok mer åpen enn du var.
Og jeg som fokuserte så mye på uttrykk og komposisjon…
Neste, Kuwana.
Ok.
Ja. Det er kult.
Hurra.
Jeg hater å innrømme det, men Kuwanas kunst skiller seg ut.
Men hvorfor?
Jeg trodde komposisjon fikk kunsten til å skille seg ut.
Hva mangler i kunsten min?
Jeg må bare fortsette å prøve.
Det er noe som ikke stemmer helt.
Beklager at jeg sløser tiden din.
Jeg finner ikke ut av det selv.
Jeg ser ikke forskjell
på referansen og verket mitt.
Det er en overfladisk kopi av noens kunst.
Referansen din er et tidlig verk av den moderne kunstneren Tamana Moteki.
Men det er bare en overfladisk imitasjon.
Du forstår ikke den sanne essensen.
Tekst: Arnfinn Vassbø