‏- סדרה של NETFLIX -
‏- מכון טוקיו לאומנות -
‏קורס צבעי שמן ליגוצ'י
‏וקורס אומנות יפנית לאיוקאווה, נכון?
‏כן.
‏השיעור הראשון משותף לכל הקורסים.
‏האווירה פה שונה מאשר במועדון האומנות.
‏כולם כאן שואפים להגיע לבתי ספר לאומנות.
‏אני מניח שזה מובן מאליו.
‏אבל זה עדיף על רק להתאמן על טבע דומם.
‏המתח הזה לא נורא כל כך.
‏מעכשיו, נצייר דמויות גבס בפחם או בעיפרון.
‏אבקר את העבודה שלכם בשעה האחרונה.
‏תרגישו חופשיים לשאול אותי כל דבר.
‏סליחה.
‏בטבע דומם, אני פשוט מצייר ‏את מה שאני רואה, נכון?
‏כן.
‏טוב, ארשום נוכחות.
‏הבנתי.
‏יש אנשים שמעולם לא ציירו טבע דומם ‏למרות שהם רוצים ללכת לבית ספר לאומנות.
‏מחפש מחק רך? אתה יכול להשתמש בחצי משלי.
‏מי אתה, לעזאזל?
‏מר קמיי? ‏-נוכח.
‏שמעתי שהרבה אנשים ‏שעוסקים באומנות הם מוזרים.
‏אבל הבחור הזה ממש טיפוס. ‏-מר טקהשי?
‏מר יוטסוקה טקהשי? ‏-נוכח.
‏דרך מוזרה להחזיק.
‏ציירתי כבר פעמיים דמויות גבס.
‏זה ממש לא קל.
‏הפנים האנושיות הן שילוב של צורות מורכבות.
‏אם מתקנים חלק אחד, חלק אחר נעשה מוזר.
‏מה זה? מיקום עין שמאל קצת מוזר.
‏הפרצוף הזה נראה מוכר.
‏אנשים נוטים לצייר ללא ידיעתם ‏את הפנים שהם רואים ונוגעים בהן הכי הרבה.
‏נסו לא לצייר בסוף את הפרצוף שלכם על הדמות.
‏גם אם אני מוחק, הנייר נצבע מעט.
‏מה עליי לעשות?
‏סליחה. ‏-זה בסדר.
‏הפנים שלה נראות נורא.
‏כדאי שאתרכז עכשיו בציור שלי.
‏רגע. הפרופורציות כל כך שגויות.
‏מוזר שאינך מבחין בפגמים שבציור שלך
‏עד שאתה לא מסתכל עליו על מדף הביקורות.
‏כן, מצחיק מאוד.
‏הרקע הכהה…
‏זה הציור של הבחורה הזו.
‏הרקע הכהה מבליט את לובן דמות הגבס.
‏ככה עושים את זה.
‏הוא טוב.
‏זו רמאות.
‏צרחה…
‏צרחה דוממת
‏הדהדה בתוכי.
‏מר טקהשי. ‏-כן?
‏הפרופורציות טובות ואתה משתמש היטב בפחם.
‏נראה שאין לי ביקורת שלילית.
‏כמה דמויות גבס ציירת בעבר?
‏זו הפעם הראשונה שלי.
‏הוא יוצא מן הכלל.
‏אפילו בקבוצה הזאת הוא בולט.
‏בנוסף, מתברר שהוא הגיע למקום השביעי ‏בסימולציית המבחן ביפנית.
‏הבנתי.
‏אבל גם אתה לא קיבלת ביקורת נוקשה.
‏אל תתעלם ממני!
‏הבחור הזה הוא מה שנקרא גאון, נכון?
‏מעולם לא חשבתי שאני מוכשר.
‏אבל חשבתי שהשתפרתי מאוד.
‏בסופו של דבר,
‏גם אני בסך הכול בן אדם.
‏היי. ‏-אבל אתה מצחיק אותי.
‏אתה קצת חמדן.
‏אבל אני אוהבת את החלק הזה בך.
‏מה?
‏אתה לא יכול להשוות את עצמך לאלוהים.
‏רוב התלמידים שם,
‏שלא ביודעין, שיבחו את הבחור הזה ‏כאילו שהוא בליגה אחרת.
‏כמו שאתה עושה עם מורי, לא?
‏אבל נראה שאתה לא רואה כך את טקהשי.
‏אם אתה מקנא בו, אתה עדיין יכול להילחם.
‏להתראות. הרכבת שלי הגיעה.
‏בדיוק. ריוג'י צדקה.
‏למה אני יהיר כל כך?
‏התחלתי לצייר רק לפני חצי שנה.
‏יש הרבה אנשים מוכשרים.
‏אתה…
‏יוטסוקה טקהשי, נכון?
‏יש לי צמרמורת.
‏היית הרבה מעל כולם.
‏אני מניח שכן.
‏בטח אין לו חברים.
‏אתה שואף להגיע לאוני' טוקיו?
‏האמת היא שכן.
‏הוא בטח גאון.
‏ואני…
‏רק אנושי, בסופו של דבר.
‏אני לא מיוחד.
‏אין סיכוי שאני גאון.
‏אני יכול להשתפר רק בעזרת אימונים.
‏סליחה שפניתי אליך משום מקום. להתראות.
‏להתראות, יגוצ'י.
‏אז אני אתאמן עד שלא ניתן יהיה להבדיל ‏בין העבודה שלי לבין זו של גאון.
‏ואו. היא ממש חמודה.
‏צמות?
‏תספורת בוב?
‏יוטסוקה טקהשי.
‏- אסור ללחוש -
‏שלום.
‏שבו בינתיים.
‏אני אלמד את קורס צבעי השמן ‏בלימודי הערב החל מהיום.
‏אני המורה שלכם, אובה.
‏נעים להכיר.
‏אני אראיין את כולכם, אחד־אחד.
‏כשאקרא בשמכם, ‏הביאו את העבודה שלכם לחדר הראיונות.
‏אם כך… מר איקאווה.
‏כן.
‏- טרפנטין -
‏- שירותים -
‏לעזאזל.
‏לא ידעתי שטרפנטין גורם לפריחה.
‏היי, יטורה.
‏היי, ריוג'י. את לא בקורס לאומנות יפנית?
‏זאת הקומה השישית.
‏יש לי דברים לעשות.
‏יש לך עצירות? ‏-לא!
‏ססאקי.
‏אני?
‏מה העניין?
‏שמי איוקאווה.
‏בבקשה תצא איתי לדייט מתישהו.
‏בטח.
‏הבחור הזה
‏מעמיד פנים כאילו ‏לא אכפת לו מה אנשים חושבים.
‏היא לא לטעמי.
‏זו יוקה־צ'אן. ‏-כל כך חמודה.
‏יגוצ'י!
‏- חדר ראיונות -
‏שוב, נעים להכיר.
‏אני אובה.
‏אני יגוצ'י. נעים להכיר.
‏בית הספר המועדף עליך? ‏-אוני' טוקיו היא האפשרות היחידה שלי.
‏הבנתי. בסדר.
‏אתה בחור חכם, נכון?
‏מה?
‏ותלמיד מצטיין, נכון?
‏אבל סביר להניח שלא תתקבל ‏לאוני' טוקיו במצבך הנוכחי.
‏את לא מעדנת את החבטות שלך.
‏העבודה הזו שייכת לבחור ‏שהתקבל לאוני' טוקיו.
‏זו אוני' שמעריכה את חזון האדם, את אישיותו
‏ואת השקפת עולמו, יותר מכל מקום אחר.
‏הציור הזה גם כן ומעניין.
‏אבל, אם אנסח את זה בצורה הכי גרועה שאפשר,
‏אתה מצייר רק את מה שאתה רואה מולך.
‏עם זאת,
‏הדבר הכי חשוב הוא לעשות אומנות שהיא שלך.
‏מסיבה זו, אולי כדאי שתלמד ליצור אומנות.
‏ליצור אומנות?
‏כן. תשובה שהאומן הגיע אליה בעצמו.
‏בכך שתלמד להעריך עבודות שונות
‏ותדע לתת תשובות שונות,
‏תוכל לשקף זאת ביצירותיך וברעיונותיך.
‏חיקוי הוא בסדר גמור.
‏כל אחד מתחיל בחיקוי.
‏אבל אם רק תשאל צורות ביטוי מאנשים אחרים,
‏אתה לא תתקדם.
‏קודם כול, דע מה אתה אוהב.
‏בוא נתחיל מזה.
‏לך למוזיאונים או קרא ספרי אומנות.
‏תעשה מה שאתה רוצה.
‏רק שים לב למה שנוגע לך בלב.
‏ואז תדע מה אתה אוהב.
‏ליצור אומנות?
‏לדעת מה אני אוהב?
‏אני מניח שאני לא יכול לצייר בלי מטרה.
‏הבא בתור, האשידה.
‏כן.
‏האשידה.
‏זה מעניין.
‏מלא הומור.
‏ההצללה קצת מחוספסת,
‏אבל קל להבין את הרעיון.
‏זה מוצא חן בעיניי.
‏אז גם זו דרך ליצור אומנות.
‏זאת המהות של יצירת האומנות?
‏אולי כדאי שאלך באמת לכמה מוזיאונים.
‏אני אוהב ליצור אומנות, ‏אבל אני לא יודע להעריך אותה מספיק.
‏יוטסוקה.
‏רוצה שנלך ביחד?
‏למה?
‏אה, לתערוכה של מורזון במוזיאון?
‏גם אני יכול לבוא?
‏תודה שהרשיתם לי להצטרף.
‏בחייך. תפסיק.
‏ואתה…
‏אני הרוקה האשידה.
‏הצמות האלו הן הוכחה לרצינות שלי.
‏הבנתי.
‏שניכם מאותו בית הספר?
‏כן. אני בשיעור אומנות.
‏וסקאי בכיתה למתקדמים.
‏בטח נחמד שיש חבר מאותו בית הספר.
‏נכון.
‏לדעתי, לא.
‏אתה הולך הרבה למוזיאונים?
‏אפשר לומר.
‏אני הולך לעיתים די קרובות.
‏אני אוהב לראות עבודות של אנשים אחרים.
‏אני כל כך נבוך.
‏הרמה שלי נמוכה משחשבתי.
‏כל כמה זמן אתה הולך למוזיאון?
‏מה? ובכן…
‏אני נראה כמו מומחה למוזיאונים?
‏אני נבוך. ‏-אל תהיה.
‏אני ממש לא מבין את הציורים של פיקאסו.
‏חשבתי שאפילו אני אוכל לצייר אותם.
‏גם אני לא אוהב את הציורים של פיקאסו.
‏מה?
‏בשבילי, אומנות היא משהו כמו ‏"אוכל בלתי ניתן לאכילה".
‏מה?
‏טבעי שיש חיבה וסלידה.
‏מנות יקרות לא תמיד טעימות.
‏אם אני מכיר את המקום ושיטת הייצור,
‏אני יכול לחשוב שזה טעים.
‏אפילו אם אני לא מעוניין, אני סקרן ‏לדעת אם זה יכה גלים באתרי הביקורות.
‏אפילו משהו שהוא חסר ערך בעיני העולם
‏הוא אוצר, כשהוא נוצר בידי מישהו חשוב.
‏הבנתי.
‏אבל לפעמים הסבר של יצירה
‏שונה מההתרשמות שלי.
‏מה שהכי חשוב באומנות זה ההרגשה שלך לגביה.
‏אני מבין.
‏בוא נעמיד פנים שאנחנו קונים עבודות.
‏נסתכל עליהן מתוך כוונה לקנות אותן?
‏אולי תגלה שהן נגישות יותר.
‏הציור הזה
‏היה מאיר לי את הבית ‏אם הייתי תולה אותו באמצע גרם המדרגות.
‏דיוקנאות לא עושים לי את זה.
‏אני באמת יכול להתייחס לזה בקלילות כזאת?
‏אולי
‏אומנות לא צריכה להיות גבוהה ובלתי נגישה.
‏אולי בסדר פשוט לבחור ‏את מה שמוצא חן בעיניי.
‏פעם התייחסתי לאומנות כאל משהו בלתי מובן.
‏עכשיו אני חושב יותר לעומק.
‏זו הפעם הראשונה שאני קונה ספר אומנות.
‏אני מכיר מסעדת אנמיצו טעימה פה בסביבה.
‏אני הולך הביתה.
‏רגע. תפסיק.
‏אתה בא? ‏-אני לא…
‏אני אוהב אנמיצו.
‏אנחנו נתקדם.
‏מה?
‏ריוג'י.
‏היי.
‏תן לי לשנורר סיגריה, בסדר?
‏הלוואי שירד גשם היום.
‏אין דבר יותר מכאיב מלב שנשבר ביום שמשי.
‏סיפרת לו שאתה בחור?
‏כן.
‏אם הבחור חשב שאתה אישה,
‏הוא היה מתחרפן אם היה מגלה ‏שאתה לובש בגדי נשים.
‏אני יודע.
‏אבל יופי לך
‏שזכית בחיבוק בסוף.
‏אתה צוחק עליי?
‏זה הכי גרוע.
‏הוא בחיים לא היה עושה דבר כזה לבחורה.
‏הוא היה מופתע בהתחלה.
‏ואז הוא נראה מלא חרטה.
‏ופתאום הבעתו הפכה לעדינה
‏והוא חיבק אותי.
‏כאילו רצה לומר, ‏״אני סטרייט, אז אתה מבין, נכון?"
‏יש לך פנים יפות.
‏תהיה פופולרי יותר אם תתלבש כמו גבר.
‏אני מניח.
‏אבל אם אני חייב להיות ‏מה שהעולם אומר לי להיות,
‏אני מעדיף למות.
‏בנות אוהבות אותי כי אני כזה.
‏אני מבין את נפשן של נשים, ‏אבל הן לא מעניינות אותי מבחינה מינית.
‏לפעמים הן מספרות לי דברים ‏שהן לא יכולות לספר לאחרות.
‏בשביל בנות, אחד כמוני הוא קצת כמו נסיך.
‏אף פעם לא חיבבתי אותך.
‏קרוס־דרסר מוזר אבל פופולרי.
‏זה כל כך מוזר שאני מתלבש כמו בחורה?
‏מה מוזר בלרצות להיות חמוד ויפה?
‏מה מוזר בגבר שאוהב גבר אחר?
‏אני לא יכול להגן על עצמי ‏בכך שאעשה מה שאני רוצה?
‏ייתכן שמה שהיא אוהבת יכול להגן עליה,
‏אבל זה גם פוגע בה.
‏אני חושב…
‏שככל שאני מכיר את ריוג'י יותר,
‏כך אני חושב פחות שהיא מוזרה.
‏אני אכן אדם ברמה נמוכה.
‏לבנים בקורס הפיסול יש שרירים נהדרים, נכון?
‏זאת הייתה התאוששות מהירה.
‏יטורה?
‏כעת עיניי פקוחות.
‏בחורים אתלטיים טובים יותר ‏מבחורים אומנותיים.
‏טוב, נראה לי שאני לא מחבב ‏את הבחור הזה אחרי הכול.
‏זה סוריאליסטי.
‏הרימון שהשתמשת בו כנושא, מתפוצץ.
‏נכון שזה חמוד?
‏כן, חמוד!
‏יגוצ'י.
‏כן.
‏העבודה שלך נהדרת.
‏אבל אני לא מבינה מה רצית לומר דרכה.
‏נסה לצייר עוד ציורי ניסיון.
‏בסדר.
‏אני עדיין לא יודע
‏בדיוק מה אני אוהב.
‏האשידה, יוטסוקה.
‏סליחה על אותו יום.
‏אל תדאג.
‏זה לא משנה.
‏אם החמודה ההיא רווקה, ‏תגיד לה שאתה מכיר גבר טוב בשבילה.
‏תראה אותך, קלי קלות.
‏נראה שיש תחרות על קורסי הקיץ.
‏תחרות?
‏בקצרה,
‏כל הסטודנטים בקורס צבעי השמן ידורגו.
‏במכינה, הייתי החמישית מהסוף.
‏זה כל כך מרגש.
‏איזה יצור.
‏זו הזדמנות נדירה לראות יצירות ‏שהן לא יצירות של מתחילים.
‏אני לא מפחד מתלמידים שזו לא שנתם הראשונה.
‏אבל אתה לא מודאג?
‏ובכן…
‏אבל לפני כמה שנים, ‏המועמדת המובילה בצבעי שמן
‏הייתה בוגרת חדשה.
‏מה? באמת?
‏לא ידעת את זה?
‏קוראים לה קוואנה.
‏אחותה הגדולה של הבחורה הזו.
‏ואו.
‏מתברר שכל משפחת קוואנה למדה באוני' טוקיו.
‏אז הם כמו סוסים גזעיים.
‏תחרות…
‏היא בעצם סימולציית מבחן.
‏זו הזדמנות טובה לראות יצירות ‏שאינן של מתחילים.
‏עם זאת,
‏אם מורי הייתה במקום החמישי מהסוף,
‏אז איפה אני בדיוק?
‏תפסיק.
‏אני צריך להבין בינתיים איך ליצור אומנות.
‏תשובה שהאומן הגיע אליה בעצמו.
‏חיקוי הוא בסדר גמור.
‏פשוט איישם את זה באומנות שלי.
‏טוב.
‏עדיין חסר קצת.
‏למה?
‏אבל אתה מאתגר את עצמך. זה אדיר.
‏הראש שלך צריך להיות פתוח יותר מאשר קודם.
‏ואני התרכזתי כל כך בביטוי ובקומפוזיציה…
‏הבאה בתור, קוואנה.
‏בסדר.
‏כן. זה מגניב.
‏יש.
‏קשה לי להודות בזה, ‏אבל האומנות של קוואנה מתבלטת.
‏אבל למה?
‏חשבתי שקומפוזיציה היא ‏דרך לגרום לאומנות לבלוט.
‏אז מה "עדיין חסר קצת" באומנות שלי?
‏אני פשוט צריך להמשיך לנסות עוד.
‏משהו עדיין לא לגמרי נכון.
‏סליחה שגזלתי מזמנך.
‏אני פשוט לא מצליח להבין את זה בעצמי.
‏אני לא מבדיל
‏בין העבודה שממנה שאבתי השראה, לעבודה שלי.
‏זה כמו עותק שטחי של אומנות של מישהו.
‏מקור ההשראה שלך הוא יצירה מוקדמת ‏של האומן המודרני טמאנה מוטקי.
‏אבל זה רק חיקוי שטחי.
‏אתה בכלל לא מבין את המהות.
‏תרגום כתוביות: תמר דר