EN NETFLIX-SERIE
TOKYO KUNSTINSTITUT
Oliemalerkurset til Yaguchi
og et kursus i japansk kunst til Ayukawa, ikke?
Ja.
Alle hold får første time sammen.
Stemningen er anderledes end i kunstklubben.
Alle her vil på kunstskole.
Det er vel indlysende.
Men det er bedre end at øve sig på stilleben.
Spændingen er ikke så slem.
Fra nu af tegner vi gipsfigurer med kul eller blyant.
Jeg kommenterer jeres arbejde inden for sidste time.
I kan spørge mig om alt.
Undskyld mig.
Til stilleben tegner jeg, hvad jeg ser, ikke?
Ja.
Okay, jeg råber op.
Jaså.
Nogle har aldrig lavet stilleben, selvom de går på kunstskole.
Et viskelæder? Du kan bruge halvdelen af mit.
Hvem fanden er du?
-Hr. Kamei? -Her.
Jeg har hørt at mange kunstnere er sære.
-Men denne fyr er noget for sig. -Hr. Takahashi?
-Hr. Yotasuke Takahashi? -Her.
En underlig måde at holde på.
Jeg har tegnet gipsfigurer to gange.
Det er ikke nemt.
Menneskets ansigt er en kombination af komplekse former.
Hvis man fikser en del, bliver en anden underlig.
Hvad er det? Placeringen af venstre øje er lidt underlig.
Det ansigt ser bekendt ud.
Folk tegner ubevidst det ansigt, de ser og rører mest ved.
Tegn ikke dit eget ansigt på figuren.
Selv hvis jeg sletter det, er papiret lidt farvet.
Hvad skal jeg gøre?
-Undskyld. -Det er okay.
Hun ser frygteligt ud.
Jeg må koncentrere mig om at tegne nu.
Vent. Proportionerne er helt forkerte.
Man bemærker ikke fejlene i sine tegninger,
før man ser den på kommentarhylden.
Ja, meget morsomt.
Den mørke baggrund…
Det er pigens tegning.
Den mørke baggrund fremhæver gipsens hvide farve.
Sådan skal det gøres.
Han er god.
Det er snyd.
Et stille…
Et stille skrig
gav genlyd inde i mig.
-Hr. Takahashi. -Ja?
Proportionerne er gode, og du bruger kullet godt.
Jeg har vel intet at kritisere.
Hvor mange gipsfigurer har du tegnet?
Det er min første gang.
Han er speciel.
Han skiller sig ud i gruppen.
Desuden er han nummer syv i den nationale sprogprøveeksamen.
Jaså.
Men du fik heller ingen hård kritik.
Du skal ikke ignorere mig!
Den fyr er det, man kalder et geni, ikke?
Jeg troede ikke, jeg var talentfuld.
Men jeg troede, jeg var blevet meget bedre.
I sidste ende
er jeg kun et menneske.
-Hey. -Du fik mig til at grine.
Du er ret grådig.
Men jeg kan lide den side af dig.
Hvad?
Du kan ikke sammenligne dig med Gud.
De fleste elever
roste ham uden at vide det, som om han var på et andet niveau.
Ligesom du gør med Mori.
Men du ser vist ikke Takahashi på den måde.
Hvis du er misundelig, kan du stadig kæmpe.
Farvel. Mit tog er her.
Præcis. Ryuji havde ret.
Hvorfor er jeg arrogant?
Jeg begyndte at male for et halvt år siden.
Der er mange dygtige folk derude.
Du er Yotasuke Takahashi, ikke?
Jeg har kuldegysninger.
Du var langt bedre end alle andre.
Det var jeg vel.
Han har sikkert ingen venner.
Går du efter TUA?
Tja, ja.
Han er sikkert et geni.
Og jeg er kun menneskelig.
Jeg er ikke speciel.
Jeg er ikke et geni.
Jeg kan kun øve mig.
Undskyld, jeg pludselig taler med dig. Vi ses.
Vi ses, Yaguchi.
Så øver jeg mig, indtil du ikke kan skelne mellem mit arbejde og et genis.
Hold da op. Hun er så sød.
Fletninger?
Pagehår?
Yotasuke Takahashi.
INGEN HVISKEN
Hej.
Sæt jer ned.
Jeg underviser i oliemalerkursus fra i dag.
Jeg er jeres lærer, Oba.
Rart at møde jer.
Jeg vil interviewe jer én efter én.
Tag jeres arbejde med til lokalet.
Og… Hr. Aikawa.
Ja.
TERPENTIN
Pokkers.
Jeg vidste ikke, terpentin gav udslæt.
Hej, Yatora.
Hej, Ryuji. Går du ikke på kursus i japansk kunst?
Det er sjette sal.
Jeg har travlt.
-Har du forstoppelse? -Nej, jeg har ej!
Sasaki.
Mig?
Hvad er der?
Jeg hedder Ayukawa.
Vær sød at gå på date med mig engang.
Ja.
Den person
spiller ligeglad med, hvad folk tænker.
Hun er ikke min kop te.
-Det er Yuka-chan. -Så sød.
Yaguchi!
INTERVIEWLOKALE
Hyggeligt at møde dig.
Jeg er Oba.
Jeg er Yaguchi. Rart at møde dig.
-Din foretrukne skole? -TUA er mit eneste valg.
Jaså. Godt.
Du er en klog fyr, ikke?
Hvad?
Og en mønsterelev, ikke?
Men du kommer nok ikke ind på TUA, som du er nu.
Du holder dig ikke tilbage.
Værket tilhører en fyr, der kom ind på TUA.
TUA er et sted, der værdsætter folks vision, personlighed
og verdenssyn mere end noget andet sted.
Dette maleri er også ægte og interessant.
Men for at sige det på den værste måde,
du maler kun det, du ser foran dig.
Men,
det vigtigste er at lave sin egen kunst.
Derfor bør du måske lære at komponere kunst.
At komponere kunst?
Ja. Et svar, denne kunstner fandt på.
Ved at værdsætte forskellige værker
og ved at give forskellige svar,
kan du afspejle dem i dine egne værker og idéer.
Imitation er helt fint.
Alle begynder med imitation.
Men hvis du kun lærer udtryk fra andre mennesker,
kommer du ikke længere.
Du skal vide, hvad du kan lide.
Lad os begynde der.
Gå på museer, eller læs kunstbøger.
Gør, hvad du vil.
Bemærk, hvad der rører dit hjerte.
Så ved du, hvad du kan lide.
Komponere kunst?
Ved du, hvad jeg kan lide?
Jeg kan vel ikke male uden mål.
Næste, Hashida.
Ja.
Hashida.
Det er interessant.
Meget morsomt.
Blyantens nuance er lidt grov,
men idéen er nem at få.
Jeg kan lide det.
Det er også en måde at lave kunst på.
Et det sådan, man komponerer kunst?
Jeg bør besøge nogle museer.
Jeg kan lide at lave kunst, men jeg kan ikke værdsætte det.
Yotasuke.
Skal vi tage derhen sammen?
Hvorfor?
Nå, Morzon Museum-udstillingen?
Må jeg komme med?
Tak, fordi jeg måtte komme med.
Kom nu. Hold op.
Og du er…
Jeg er Haruka Hashida.
Fletningerne viser, hvor seriøs jeg er.
Jaså.
Er I fra samme skole?
Ja. Jeg har billedkunst.
Sekai går i den videregående klasse.
Det må være rart at have en ven fra samme skole.
Ja.
Det tror jeg ikke.
Går du ofte på museum?
Sådan da.
Jeg gør det ret ofte.
Det er min hobby at se andres værker.
Jeg er så flov.
Mit niveau er lavere, end jeg troede.
Hvor ofte går du på museum?
Hvad? Altså…
Ligner jeg en museumsgæst?
-Jeg er flov. -Vær ikke det.
Jeg forstår slet ikke Picassos malerier.
Jeg troede, jeg kunne male dem.
Jeg kan heller ikke lide Picassos malerier.
Hvad?
For mig er kunst noget i stil med uspiselig mad.
Hvad?
Det er naturligt at kunne lide og ikke lide.
Dyre retter smager ikke altid godt.
Når jeg kender stedet og produktionsmetoden,
synes jeg måske, det var lækkert.
Selv hvis jeg ikke er interesseret, bliver jeg nysgerrig, hvis det vækker opsigt.
Selv noget, der intet betyder for verden
er en skat, når det er skabt af en vigtig person.
Jaså.
Men nogle gange er forklaringen
anderledes end mit indtryk.
Det vigtigste ved kunst er, hvordan man har det med det.
Jaså.
Lad os lade, som om vi køber værker.
Vil du købe dem?
Måske finder du dem mere tilgængelige.
Dette maleri
ville oplyse mit hjem, hvis jeg hængte det midt på trappen.
Portrætter er ikke noget for mig.
Kan jeg virkelig tage det så afslappet?
Måske behøver kunst ikke være så storsnudet og svært at nærme sig.
Måske er det okay at vælge det, jeg kan lide.
Jeg plejede at afskrive kunst som uforståelig.
Men nu tænker jeg dybere.
Det er min første kunstbog.
Jeg kender et lækkert anmitsu-sted heromkring.
Jeg tager hjem.
Vent. Hold op.
-Går du? -Det gør jeg ikke…
Jeg kan lide anmitsu.
Vi går i forvejen.
Hvad?
Ryuji.
Hey.
Må jeg låne en cigaret?
Bare det havde regnet i dag.
Intet gør mere ondt end at få sit hjerte knust på en solskinsdag.
Sagde du, du er en fyr?
Ja.
Hvis han troede, du var en kvinde,
ville han flippe ud over, at du er transvestit.
Det ved jeg.
Men godt for dig
at blive krammet til sidst.
Laver du sjov?
Det er det værste!
Det ville han aldrig gøre mod en pige.
Først var han overrasket.
Så så han beklagende ud.
Og pludselig viste han et blidt udtryk
og krammede mig.
"Jeg er hetero, så du forstår, ikke?"
Du har et kønt ansigt.
Du ville være mere populær, hvis du klædte dig som en mand.
Sikkert.
Men hvis jeg skal være, hvad verden siger,
vil jeg hellere dø.
Piger kan lide mig, fordi jeg er sådan her.
Jeg forstår kvinders hjerter, men ser ikke på dem seksuelt.
Nogle gange siger de ting, de ikke kan sige til andre piger.
For piger er en som mig lidt som en prins.
Jeg har aldrig kunnet lide dig.
En sær, men populær transvestit.
Er det så underligt, at jeg klæder mig som en pige?
Hvad er sært ved at ville være sød og køn?
Ved en mand, der elsker en anden mand?
Kan jeg ikke beskytte mig selv ved at gøre, hvad jeg vil?
Det, hun kan lide, kan måske beskytte hende,
men det sårer også hende.
Jeg tror…
Jo mere jeg lærer Ryuji at kende,
jo mindre synes jeg, hun er sær.
Jeg er på et lavt niveau som person.
Drenge på skulpturkurset har store muskler, ikke?
Det var en meget hurtig bedring.
Yatora?
Mine øjne er åbne nu.
Atletiske drenge er bedre end kunstneriske drenge.
Jeg tror ikke, jeg kan lide den her person alligevel.
Det er surrealistisk.
Det granatæble, du brugte, eksploderer.
Er det ikke sødt?
Jo, sødt!
Yaguchi.
Ja.
Dit arbejde er smukt,
men jeg ved ikke, hvad du udtrykker.
Prøv at lave flere testmalerier.
Det skal jeg nok.
Jeg ved stadig ikke
præcis hvad jeg kan lide.
Hashida, Yotasuke.
Undskyld det forleden.
Bare rolig.
Det er lige meget.
Hvis den søde pige er single, så sig, at du kender en god mand til hende.
Se dig lige, så afslappet.
Der er vist en konkurrence til sommerkurset.
Konkurrence?
Kort sagt
vil alle deltagere på oliemalerkurset rangeres.
I folkeskolen var jeg nummer fem fra bunden.
Hvor spændende.
Sikke et kryb.
Det er en sjælden mulighed for at se de øvedes kunst.
Jeg er ikke bange for de øvede.
Men er du ikke bekymret?
Altså…
Men for et par år siden var den bedste ansøger i oliemaleri
fra første år.
Hvad? Virkelig?
Vidste du ikke det?
Hun hedder Kuwana.
Den piges storesøster.
Hold da op.
Hele familien Kuwana gik på TUA.
De er fuldblodskunstnere.
En konkurrence…
Det er en prøveeksamen.
Det er en god mulighed for at se nybegynderkunst.
Men, hvis Mori lå nummer fem fra bunden,
hvor er jeg så?
Hold op.
Jeg må finde ud af at komponere kunst lige nu.
Et svar, kunstneren fandt på.
Imitation er helt fint.
Bare overfør det til min kunst.
Nå.
Der mangler stadig noget.
Hvorfor?
Men du udfordrer dig selv. Det er fantastisk.
Dit sind burde være mere åbent end før.
Jeg fokuserede så meget på udtryk og komposition.
Så er det Kuwana.
Okay.
Ja. Det er fint.
Jubi.
Jeg hader at indrømme det, men Kuwanas kunst skiller sig ud.
Men hvorfor?
Komposition er en måde at få din kunst til at skille sig ud på.
Hvorfor mangler min kunst så noget?
Jeg må bare prøve igen.
Der er stadig noget galt.
Undskyld forstyrrelsen.
Jeg kan bare ikke selv finde ud af det.
Jeg kan ikke se forskel
mellem referencen og mit arbejde.
Det er som en overfladisk kopi af nogens kunst.
Din reference er et tidligt værk af den moderne kunstner Tamana Moteki.
Men det er kun en overfladisk efterligning.
Du forstår slet ikke essensen af det.
Tekster af: Nynne Marie Vogt