EN NETFLIX-SERIE
Yo…
Yotasuke…
SERIOUS MENTAL BREAKDOWNS
Hvordan vet han nummeret mitt?
Å, ja.
Lenge siden sist.
Jeg gjør ikke noe akkurat nå.
Hvordan går det, Yotasuke?
Hva?
Yota.
Hva sa Yaguchi?
Han var opptatt.
Tulleringing?
Talentfulle folk jukser. De blir bedre uten mye innsats,
mens hardtarbeidende, vanlige folk har sine grenser.
Det er enda en versjon av "bånd"-verket ditt.
Det var ikke en halvhjertet innsats.
Jeg gjorde fortsatt mitt beste.
Jeg klarer det.
Bare fortsett sånn.
Hvordan lagde jeg dette verket?
Jeg prøvde å kopiere meg selv.
Hvem tror jeg at jeg er?
Jeg er så skamfull.
Da jeg først så Yotasukes stilleben, innså jeg
at jeg ikke har talent.
Jeg kan kun bli bedre ved å øve.
Da øver jeg til verket mitt er som verket til et geni.
TOKYO KUNSTINSTITUTT
Vinterferien starter i morgen.
Vinterferie?
Er ikke det mange oppgaver?
Oba Sensei,
kan du gi meg ti oppgaver til i ferien?
-Hva? -Hva?
Selvsagt.
Jeg skal gjøre dem klare til møtet.
Ok.
Så hardtarbeidende.
Forresten, hvilken dag er det i dag?
Hva?
Fantastisk!
Lykke til, dere.
-Er du vant til jul, Yatora? -Jeg trodde ikke julen var for oss.
De ser nydelige ut.
Vent.
TEGN MED KULLSTIFT
Hva? Hater du søtsaker, Yaguchi?
Nei, men denne bløtkaken…
Det er bare sukkerbrød og pisket krem. For enkel og søt.
Men legger du til jordbær, får jeg ikke nok av det.
Det er ikke bare smaken.
Det er et stort rødt jordbær på den hvite kremen
med mindre røde biter på innsiden.
Det er som hovedfokus og blikkfang.
Forresten,
jeg så på TV at bløtkaker er populære fordi japanerne elsker rødt og hvitt.
Jøss.
Er det det du har tenkt på?
Du er virkelig seriøs.
Du ba om flere oppgaver.
Det er fordi jeg ikke har talent.
Jeg skjønner.
Jeg skal la deg være.
Populære ting har styrker.
Jeg vil også ha en styrke,
mitt eget våpen.
Ja, jeg er enig i at du bør finne ditt eget våpen.
Tror du fargebruk kan være et våpen?
Du bør nok unngå å fokusere på farger.
Farger er vanskelige å mestre.
Og du kan ikke bruke farger før du har bestått første eksamen.
Hvorfor ikke revurdere hvordan du bruker materialene?
Å skjære i lerretet eller male med fingrene er kult.
Men verkene mine er ikke så prangende.
Det var ikke det jeg mente.
Hvert materiale har sin egen unike nyanse.
Selv om det ikke er for kunst.
Se på denne prøven.
Gas, vev, finger og tortillon.
Alle har ulike skyggeleggingseffekter.
Materialer er avgjørende.
Malerier er ikke todimensjonale, men tredimensjonale.
Ved å endre bruken av materialer,
vil måtene du uttrykker deg på utvides betraktelig.
Som oppfinnelser, ikke sant?
Ja!
Her er ekstraoppgavene til vinterferien.
Takk…
Hva?
Dette er kun fem til.
Du må eksperimentere med materialene dine.
Øving er viktig,
men fokuser på eksperimenter og utfordringer i vinterferien først.
Og
ta en pause under nyttårsfeiringen.
Greit. Godt nytt år.
TAKK FOR I ÅR! NYTTÅRSAFTEN
Jøss.
Utrolig.
Rullen kan spre kullet jevnt.
Jeg liker også skredderblyanten jeg lånte av mamma.
Den er myk, men tegner kornete.
Men hvordan skal jeg bruke dem i kunsten?
Yatora svarer ikke.
Han må være opptatt. La oss bare gå.
Men han burde ta en pause under nyttårsfeiringen.
-Har ikke du også eksamen i år? -På en måte.
Hallo?
Sumida? Beklager, jeg tror ikke jeg rekker nedtellingen.
Jeg blir med dere etterpå.
Ja, nettopp.
Ses senere.
Ha det.
Bevares. Hvordan endte jeg opp i denne situasjonen?
INNKOMMENDE ANROP YOTASUKE TAKAHASHI
Hallo?
Yaguchi, vil du besøke tempelet på nyttår med meg?
Takk for invitasjonen.
Samme det.
Jeg trodde ikke du ville komme.
Hvorfor ender jeg alltid opp sammen med ham?
Er jeg en masochist?
Yaguchi.
Beklager at jeg ringte deg sist.
Ikke se så sjokkert ut.
Både sist gang og i dag
ba moren min meg om å dra ut.
Jeg sa at jeg ikke har venner.
Jeg beklager at jeg ikke kunne oppdra deg ordentlig.
Jeg trodde hun ville bli overbevist da hun så meg bli avvist,
så jeg ringte deg,
siden du har så mange venner.
De eneste på kontaktlisten min er foreldrene mine, Hashida og deg.
Beklager at jeg plager deg.
Moren din er krass. Det er deprimerende.
Men du kan bare ringe meg. Vi er jo venner.
Nei, det er vi ikke.
Så hvorfor ringte du meg igjen i dag?
Det sier jeg ikke.
"Jeg burde ikke ha kommet."
Det er ikke holdningen jeg vil ha ved inngangen til det nye året.
Hvorfor liker du meg ikke, Yotasuke?
Jeg prøver virkelig å bli kunstner.
Det er mer eller mindre grunnen.
Jeg tror ikke du forstår.
Du har alt.
Men jeg har bare kunst.
Faktisk
er jeg glad jeg ble kjent med deg.
Jeg liker flinke folk.
Men jeg hadde likt dem bedre om de ikke drev med kunst.
-Hva? -Ti, ni…
-Jeg liker deg, Yotasuke. -Åtte, syv, seks, fem…
Men jeg hater deg også så mye at jeg føler meg dårlig.
Én!
-Godt nytt år! -Godt nytt år!
Nedtellingen er over.
Godt nytt år.
Hva? Ditt kryp.
Jeg er bare litt misunnelig.
Beklager om jeg ødela humøret ditt første nyttårsdag.
Vanligvis bryr jeg meg ikke om andre.
Men jeg blir irritert når jeg ser deg, Yaguchi.
Virkelig? Jeg er glad for å høre det.
Jeg visste ikke at du var en raring.
Jøss, jeg er virkelig glad.
Jeg er bare en vanlig person,
men for denne talentfulle gutten
er jeg spesiell.
Greit. Jeg skal gjøre mitt beste.
Han sloknet så fort han kom hit.
Han må ha vært trøtt.
Bare la ham sove.
TOKYO KUNSTINSTITUTT
Godt nytt år.
Har dere slappet av? Hadde dere det gøy? Gjorde dere oppgavene?
-Jeg hadde det gøy. -Jeg slappet for mye av.
-Kom igjen, folkens. -Beklager at jeg er sen.
Så tungt.
Beklager at jeg tar med flere og flere ting.
INTERVJUROM
Fantastisk.
Ja, disse er utrolige.
Takk.
Jeg ser du fortsatt blir påvirket av materialene,
men du har utfordret deg selv.
Potensialet ditt viser seg spesielt i dette verket.
Hvordan fikk du til denne teksturen?
-Jeg brukte skredderblyant. -Jøss, jeg skjønner.
Materialer er fantastiske.
Bare ved å endre materialene, blir selv motiver jeg så på som umulige
lette som bare det.
Det føltes som om jeg ble veiledet til steder jeg aldri hadde sett for meg.
Jeg innså at jeg har satt tilfeldige grenser for kunsten min.
Men de som legger merke til det, er de som har øvd nok.
Bare 45 dager igjen.
Lik det eller ei, alt er over om 45 dager.
Én siste innsats.
Bare gjør ditt beste.
Det skal jeg.
Maki.
Senterprøven er i morgen, ikke sant? Jeg heier på deg.
Disse prøvene er tøffe.
Hele familien gikk på TKA. Du må være stresset.
Jeg fikk toppkarakter. Men ikke vær redd.
-Bare vær deg selv… -Sa jeg at jeg er bekymret?
Kom igjen. Ikke bli sint.
NASJONAL SENTERPRØVE
Det er over…
Det er over!
Nå kan jeg fokusere på den praktiske eksamenen.
Det var ikke det jeg mente med "over".
Det går vel ikke an å lære alt i siste liten.
-La oss spise før vi drar tilbake. -Greit.
Kuwana?
Hei, det er Yaguchi!
Den blonde fyren med piercingene.
Maki, er det en venn av deg?
Vi går i samme klasse.
Jentene går også på TKI.
Vi ses på skolen.
For en sprudlende jente!
Hun er toppeleven på skolen.
Er hun?
Men jeg er lettet. Jeg trodde kunstskoler var dystre.
Men de er overraskende muntre.
Atmosfæren er ubehagelig.
Vi pleide å tilbringe fire timer her.
Nå jobber vi tolv timer om dagen.
God morgen.
Folkens, visste dere at haier har øyelokk?
Livet i havet er utrolig.
Hun er like munter selv når eksamen nærmer seg.
Det fjerner stresset.
Etter å ha prøvd ulike materialer,
er stillebenene mine i svart-hvitt mer "fargerike".
Repertoaret mitt har utvidet seg.
La oss se om jeg kan krydre oljemaleriene også.
Fra og med i dag skal vi fokusere på stilleben
-og lage to verk om dagen. -Hva?
Hva med oljemaling?
Det er ti dager mellom første og andre eksamen.
Da fokuserer vi på oljemaling.
Men selv om vi består første eksamen, er det fortsatt én igjen.
Yaguchi, ta bilder av verket ditt og et kunstverk du liker.
Hva?
Og gjør dem om til svart-hvitt.
Et bra kunstverk er bra
om det er i farge eller svart-hvitt.
Forbedring i stilleben vil føre til forbedring i oljemaling.
La meg dele ut oppgaven.
Hun har et godt poeng.
Men det er for risikabelt
å ikke drive med oljemaling nå.
Av oss alle er det kun Kuwanas oljemalerier som har en egen stil.
Jeg ser poenget.
Men ferske søkere har ikke tid.
I TKAs oljemalingskurs er stilleben et grunnleggende krav.
De undersøker også hvor godt du kan uttrykke deg.
De som har søkt før, er relativt dyktige.
Men oss ferske søkere har knapt ferdighetene til å bestå eksamen.
Med andre ord må jeg satse alt på første eksamen.
Det er meningsløst å gjøre dem til rivaler når de ikke har stått.
Rivalene mine er verkene som ble godkjent.
Uansett stil er de godkjente verkene veldig kule.
Hvorfor? Har de mer kontrast?
Nei. Det er noe som trekker meg inn.
Hva?
KUWANA
Hva?
Vel, vel.
Er ikke det storesøsteren min sitt verk?
Kuwana.
Søsteren din fikk toppkarakterer som førstegangssøker, ikke sant?
Brisen her er så herlig.
Vil du ha?
-Takk. -Trodde du at det var mitt verk?
Jeg hører det ofte.
Søstre pleier å ligne på hverandre.
Er det verket ditt?
Du har blitt mye bedre.
Jeg ser ikke ned på deg.
Du er den som har gjort størst fremskritt.
Alt det harde arbeidet gir resultater.
Vel,
jeg vil ikke høre det fra toppeleven.
Jeg kommer aldri til å få førsteplass.
Kommer du hit ofte?
Ja.
Er hun fra klassen vår?
Når du ser på de deprimerte,
føler du ikke at du ikke er helt håpløs selv?
Hva sier du til det?
Jeg er fæl.
Jeg forstår følelsen.
Virkelig?
Jeg var vel overrasket over å høre det fra deg.
Og…
Yaguchi!
Vi ses.
-Takk for denne. -Ja visst.
Sammenligner du verkene dine med de som ble godkjent?
Uansett stil
er de godkjente verkene veldig kule.
Skulle ønske verkene mine var så kule.
Yaguchi, har du noe futt igjen?
-Ja, det har jeg. -Bra.
Lag i denne skisseblokken
så mange kule komposisjoner med sirkler og triangler som du kan.
De første ti blir kanskje enkle.
Men etter det må du lage komposisjoner du vanligvis ikke lager.
Det vil utvide repertoaret ditt.
Vent litt.
Jeg spurte hva som skiller mine verk fra de godkjente.
Det er meningsløst.
Det er bra å dissekere andre verk,
men det er farlig å sammenligne for mye.
Du burde ikke sikte på å få førsteplass, men å skape ditt eget mesterverk.
Så trøtt.
Jeg skulle ønske jeg kunne sove så mye jeg ville i bare én natt.
Dritt!
Atmosfæren blir verre og verre.
Det er naturlig.
I mange timer om dagen er vi fanget i et lukket rom under sterke lys
og gjør oppgaver uten korrekte svar, alene.
Hei.
-Det er uvanlig. -Hva?
Du spiser ikke noe i dag.
-Vil du ha litt? -Nei. Jeg blir alltid gitt mat.
Du består ikke hvis du ikke spiser.
-Du overdriver. -Nei.
Husker du jenta med mørkt hår fra senterprøven?
Hun ble innlagt på sykehuset
for søvnmangel og spiseforstyrrelse.
Hun jobbet så hardt.
Kanskje hun jobbet for hardt.
"Jeg kan ikke ta årets eksamen", sa hun.
Jeg er fæl.
Jeg har holdt ut ved å se vennen min bryte sammen.
Siden jeg er her,
ser kanskje noen andre på meg på samme måte.
Det er ikke din feil.
Veien til kunstskolen er ensom.
Det er så lite tid og ikke noe rett svar.
Det er sprøtt.
Det er vårt eget ansvar
at vi ikke bryter sammen.
Det har ikke noe å si om noen her kommer inn eller mislykkes.
Yaguchi,
det eneste som har plaget deg, er å lage god kunst, eller hva?
Hva?
Har du aldri følt deg dratt ned av andres kommentarer når du lager kunst?
Har du aldri tenkt at du kunne nyte kunst mer uten vedkommende?
Det har jeg.
Det er en person jeg både liker og hater så mye at jeg blir dårlig.
Men jeg har også oppdaget ting takket være vedkommende.
Jeg syntes ikke at kunsten din lignet kunsten til søsteren din.
Kunsten din har mer dybde og er mer gjennomsiktig.
Når det gjelder Kuwana,
sammenligner hun seg stadig med storesøsteren sin.
Og hun tror at hun aldri kan bli bedre enn storesøsteren,
selv om hun får førsteplass
eller består eksamen.
Storesøsteren er ikke den egentlige fienden.
Å lage kunst
er virkelig ikke en enkel vei i livet.
Men…
Jeg visste det. Kuwanas kunst er så jævla god.
Yaguchi, drar du hjem allerede?
Ja.
Beklager at jeg var så negativ.
Det er ikke så farlig.
Her.
Selv om ingenting er løst,
føler jeg meg litt bedre.
Du er sterk, Yaguchi.
Eksamenene driver alle til vannvidd.
Selvfølgelig
er ikke jeg noe unntak.
Jeg har ikke hatt utslett siden barneskolen.
Det er vel bedre enn å bli syk.
Smakfullt.
Én uke igjen
til første eksamen.
Tekst: Arnfinn Vassbø