EN NETFLIX-SERIE
Hey…
Yotasuke…
ALVORLIGE MENTALE SAMMENBRUD
Hvor har han mit nummer fra?
Nå, dengang.
Det er længe siden.
Jeg laver ikke rigtig noget lige nu.
Hvordan har du haft det, Yotasuke?
Hvad?
Yota.
Hvad sagde Yaguchi?
Han sagde, han har travlt.
Telefonfis?
Talentfulde mennesker snyder. De kan forbedre sig uden meget arbejde.
Hårdtarbejdende almindelige mennesker har stadig grænser.
Det er en anden version af dit båndkunstværk.
Jeg gjorde ikke noget halvt.
Jeg gjorde stadig mit bedste.
Jeg kan godt.
Bare følg med.
Hvordan lavede jeg det værk?
Jeg prøvede at kopiere mig selv.
Hvem tror jeg, jeg er?
Jeg er så skamfuld.
Da jeg først så Yotasukes stilleben, indså jeg, at…
…jeg har ikke talent.
Jeg kan kun blive bedre ved at øve mig.
Så øver jeg mig, indtil mit arbejde ikke adskiller sig fra et genis.
TOKYO KUNSTINSTITUT
Vores juleferie begynder i morgen.
Juleferie?
Er der ikke mange opgaver?
Oba Sensei,
kan du give mig ti opgaver mere for i julearbejde?
-Hvad? -Hvad?
Naturligvis.
Jeg gør dem klar til mødet.
Okay.
Sikke en arbejdshest.
Forresten, hvilken dag er det i dag?
Hvad?
Fedt!
Held og lykke.
-Er du vant til jul, Yatora? -Jeg troede ikke, julen var for os.
De ser lækre ud.
Vent.
TEGN MED TRÆKUL
Hvad? Hader du søde sager, Yaguchi?
Nej, men denne julekage…
Det er bare sandkage og flødeskum. For enkelt og sødt.
Men tilføj jordbær, og jeg kan ikke få nok.
Det er ikke kun smagen.
Der er et stort rødt jordbær på den hvide creme,
med små røde stykker indeni.
Det er der man fokuserer, et blikfang.
Forresten,
så jeg på tv, at jordbærkage er populære, fordi japanerne elsker rød og hvid.
Hold da op.
Er det det, du har tænkt på?
Du mener det.
Du bad om flere opgaver.
Det er, fordi jeg ikke har talent.
Jaså.
Så går jeg.
Populære ting har alle nogle styrker.
Jeg vil også have en styrke.
Mit eget våben.
Ja, jeg er enig i at du skal finde dit eget våben.
Tror du, brugen af farver kan være et våben?
Du bør nok undgå at fokusere på farver.
Farver er svære at mestre.
Og man må ikke bruge farver, før man har bestået den første eksamen.
Hvad med at genoverveje, hvordan du bruger materialerne?
At skære i lærredet eller male med fingrene er sejt.
Men mine værker er ikke så prangende.
Det var ikke det, jeg mente.
Hvert materiale har sin egen unikke nuance.
Også selvom det ikke er til kunst.
Se denne prøve.
Gaze, væv, finger og tortillon.
De har forskellige effekter.
Materialerne er afgørende.
Malerier er ikke todimensionelle, men tredimensionelle.
Ved at ændre brugen af materialer
vil dit udtryk blive større.
Ligesom opfindelser, ikke?
Ja!
Her er jeres ekstra opgaver til juleferien.
Tak…
Hvad?
Du tilføjede kun fem mere.
I skal eksperimentere med, hvordan I opfinder materialer.
Øvelse er vigtigt,
men fokuser på eksperimenter og udfordringer i juleferien.
Desuden,
hvil jer henover nytår.
Okay. Godt nytår.
TAK FOR I ÅR! NYTÅRSAFTEN
Hold da op.
Fantastisk.
Tromlen spreder kullet jævnt ud.
Jeg kan også lide skrædderkridtet, jeg lånte af mor.
Det er blødt, men hårdt.
Men hvordan skal jeg inkorporere det i min kunst?
Yatora svarer ikke.
Han må have travlt. Lad os bare gå.
Men han burde i det mindste hvile sig i ferien.
-Har du ikke også eksamener i år? -Sådan da.
Hallo?
Sumida. Jeg tror ikke, jeg kan nå nedtællingen.
Jeg kommer bagefter.
Ja, klart.
Vi ses.
Farvel.
Åh, mand. Hvordan endte det sådan her?
OPKALD FRA YOTASUKE TAKAHASHI
Hallo?
Yaguchi, vil du besøge helligdommen i det nye år med mig?
Tak for invitationen.
Ja, ja.
Jeg troede ikke, du ville komme.
Hvorfor ender jeg altid med at gå med ham?
Er jeg masochist?
Yaguchi.
Undskyld opkaldet sidst.
Du behøver ikke se så chokeret ud.
Både sidste gang og i dag
bad min mor mig om at være social.
Jeg sagde, at jeg ikke har nogen venner.
Undskyld, jeg ikke har opdraget dig ordentligt.
Jeg troede, hun ville blive overbevist, hvis jeg blev afvist,
så jeg ringede til dig,
da du har så mange venner.
De eneste på min kontaktliste er mine forældre, Hashida og dig.
Undskyld forstyrrelsen.
Din mor har en skarp tunge. Det er deprimerende.
Men du kan bare ringe. Vi er trods alt venner.
Nej, vi er ej.
Hvorfor ringede du så til mig i dag?
Det siger jeg ikke.
"Jeg skulle ikke være kommet."
Det er ikke den indstilling, jeg vil have til det nye år.
Hvorfor kan du ikke lide mig, Yotasuke?
Jeg vil gerne gå efter kunsten.
Det er stort set grunden.
Jeg tror ikke, du forstår.
Du har alt.
Men jeg har kun kunsten.
Faktisk,
er jeg glad for, jeg lærte dig at kende.
Jeg kan lide dygtige folk.
Men det havde været bedre, hvis de ikke lavede kunst.
-Hvad? -Ti, ni…
-Jeg kan lide dig, Yotasuke. -Otte, syv, seks, fem…
Men jeg hader dig også så meget, at jeg får kvalme.
En!
-Godt nytår! -Godt nytår!
Nedtællingen er slut.
Godt nytår.
Hvad? Dit kryb.
Jeg er bare lidt misundelig.
Undskyld, hvis jeg ødelagde dit humør nytårsdag.
Normalt er jeg ligeglad med andre.
Men jeg bliver også irriteret, når jeg ser dig, Yaguchi.
Virkelig? Det glæder mig at høre.
Jeg vidste ikke, du var sær.
Gud, jeg er virkelig glad.
Jeg er helt almindelig,
men for denne talentfulde dreng,
er jeg speciel.
Okay. Jeg gør mit bedste.
Han besvimede, da han kom hjem til mig.
Han må have været træt.
Bare lad ham sove.
TOKYO KUNSTINSTITUT
Godt nytår.
Har I hvilet jer? Var det sjovt? Har I lavet opgaverne?
-Det var sjovt. -Jeg hvilede for meget.
-Kom nu, venner. -Undskyld forsinkelsen.
Så tungt.
Undskyld, jeg kommer med flere og flere ting.
INTERVIEWLOKALE
Fedt.
Ja, de er utrolige.
Tak.
Jeg kan se, at du stadig påvirkes af materialerne,
men du udfordrede dig selv meget.
Dit potentiale viser sig især i dette arbejde.
Hvordan har du lavet sandstrukturen?
-Jeg brugte skrædderkridt. -Jeg forstår.
Materialerne er fantastiske.
Bare ved at ændre materialet, blev selv emner, der forvirrede mig,
lette som en leg.
Det føltes, som om jeg blev ført til steder, jeg aldrig havde forestillet mig.
Jeg har indset, at jeg har sat vilkårlige grænser i min kunst.
Men dem, der bemærker det, har øvet sig nok.
Kun 45 dage tilbage.
Om du kan lide det eller ej, vil alt være forbi om 45 dage.
En sidste indsats.
Bare gør dit bedste.
Det skal jeg nok.
Maki.
Prøven er i morgen, ikke? Jeg hepper på dig.
Det er svært at tage eksamen.
Alle i familien har gået på TUA. Du må være stresset.
Jeg fik de bedste karakterer. Men bare rolig.
-Du skal bare… -Sagde jeg, jeg var bekymret?
Kom nu. Bliv ikke vred.
NATIONAL PRØVE
Det er slut…
Det er slut!
Nu kan jeg fokusere på eksamenen.
Det var ikke det, jeg mente med slut.
Man kan ikke udsætte alt til sidste øjeblik.
-Lad os spise, før vi tager tilbage. -Ja.
Kuwana?
Hey, det er Yaguchi!
Den blonde fyr med piercingerne.
Maki, er han din ven?
Vi går i samme klasse.
Pigerne går også på TAI.
Vi ses i skolen.
Sikke en iøjnefaldende pige!
Hun er den bedste elev på skolen.
Virkelig?
Men jeg er lettet. Jeg troede, at kunstskoler ville være triste.
Men de er overraskende muntre.
Spændingen er meget akavet.
Før arbejde vi fire timer.
Nu arbejder vi 12 timer om dagen.
Godmorgen.
Vidste I, at hajer har øjenlåg?
Havdyr er utrolige.
Hun er så glad, selvom der snart er eksamen.
Det hjælper på stress.
Efter at have prøvet materialer,
er mine ensfarvede stilleben mere "farverige".
Mit udtryk er blevet større.
Gad vide om jeg også kan gøre mine oliemalerier mere spændende.
Fra i dag fokuserer vi på stilleben
-og laver to værker om dagen. -Hvad?
Hvad med oliemaleri?
Der vil være ti dage mellem den første og anden eksamen.
Så fokuserer vi på oliemaling.
Men selv hvis vi består den første eksamen, er der stadig den anden.
Yaguchi, tag billeder af dit værk og et kunstværk, du kan lide.
Hvad?
Så forvandler vi dem en ensfarvede.
God kunst er altid godt.
Om det er i farver eller ensfarvet.
Forbedrede stilleben vil føre til bedre oliemalerier.
Okay, jeg deler opgaven ud.
Hun har en pointe.
Men det er stadig for risikabelt
at droppe oliemalerierne.
Kun Kuwanas oliemalerier har sin egen stil.
Jeg forstår.
Men nyuddannede har ikke tid.
På TUAs oliemalerkursus er stilleben et grundlæggende krav.
De undersøger, hvor godt man kan udtrykke sig.
Erfarne elever er ret dygtige.
Men vi nye elever har knap nok evnerne til at bestå eksamen.
Med andre ord skal jeg satse alt på den første eksamen.
Der er ingen grund til at gøre de andre til rivaler, når de ikke har bestået.
Mine rivaler er godkendte værker.
Uanset stilen er de godkendte værker meget seje.
Hvorfor? Er der mere kontrast?
Der er noget, der drager mig.
Hvad?
KUWANA
Hvad?
Jamen dog.
Er det ikke min storesøsters arbejde?
Kuwana.
Din søster fik topkarakterer som nyuddannet, ikke?
Brisen er så dejlig.
Vil du have noget?
-Tak. -Troede du, det var mit værk?
Det hører jeg tit.
Søstre laver altid det samme.
Er det dit værk?
Du har forbedret dig meget.
Jeg ser ikke ned på dig.
Du har forbedret dig mest i klassen.
Det hårde arbejde betaler sig.
Tja,
det vil jeg ikke høre fra den bedste elev.
Jeg bliver aldrig nummer ét.
Kommer du her tit?
Ja.
Er hun fra vores klasse?
Når man ser på de deprimerede,
føler du så ikke, du ikke er helt håbløs?
Hvad siger du så?
Jeg er forfærdelig.
Jeg forstår den følelse.
Virkelig?
Jeg var overrasket over at høre det fra dig.
Og…
Yaguchi!
Vi ses.
-Tak for det her. -Selv tak.
At sammenligne dine værker med godkendte værker?
Uanset stil,
er de godkendte værker alle virkelig seje.
Gid mine værker så så seje ud.
Yaguchi, har du stadig damp tilbage?
-Ja, jeg har. -Godt.
I B6-sketchbogen,
lav så mange fede kompositioner med cirkler og trekanter som muligt.
Det er måske nemt de første ti.
Derefter skal du lave kompositioner, du normalt ikke laver.
Du udvider dit repertoire.
Vent lidt.
Jeg spurgte, hvordan mine værker adskiller sig fra de gokendte.
Det er meningsløst.
Det er godt at dissekere andre værker.
Men det er farligt at sammenligne for meget.
Gå ikke efter førstepladsen, men skab dit eget mesterværk.
Så søvnig.
Bare én dag, hvor jeg kunne sove så meget, som jeg ville.
Pis!
Atmosfæren bliver værre og værre.
Det er naturligt.
Mange timer om dagen er vi fanget i et lukket rum under lysstofrør
og laver opgaver uden rigtige svar, alene.
Hey.
-Det er usædvanligt. -Hvad?
Du spiser ikke noget i dag.
-Vil du have noget? -Nej, jeg får altid mad.
Du består ikke, hvis du ikke spiser.
-Du overdriver. -Det gør jeg ikke.
Kan du huske pigen med mørkt hår fra prøven?
Hun blev indlagt
for søvnmangel og spiseforstyrrelse.
Hun arbejdede så hårdt.
Måske har hun arbejdet for hårdt.
"Jeg kan ikke tage eksamen i år," sagde hun.
Jeg er den værste.
Jeg bevarede forstanden ved at se min ven bryde sammen.
Siden jeg er her,
ser andre måske på mig på samme måde.
Det er ikke din skyld.
Vejen til kunstskolen er ensom.
Der er så lidt tid og intet rigtigt svar.
Det er vanvittigt.
Det er vores ansvar
ikke at bryde sammen.
Det er lige meget, om nogen her bliver godkendt eller dumper.
Yaguchi,
har du aldrig grublet over andet end at lave god kunst?
Hvad?
Har du aldrig følt dig trukket ned af nogens ord, når du laver kunst?
Har du aldrig tænkt, at du kunne nyde kunst mere uden den person?
Det har jeg.
En person, jeg kan lide, men hader så meget, at jeg får det dårligt.
Men jeg har også opdaget ting takket være den person.
Jeg havde aldrig troet, at din kunst mindede om din søsters.
Din kunst har mere dybde og er mere gennemsigtig.
Angående Kuwana,
så sammenligner hun sig selv med sin storesøster.
Og hun tror, hun aldrig kan blive bedre end sin storesøster,
Selv hvis hun får flest point,
eller består eksamen.
Hendes rigtige fjende er ikke hendes storesøster.
At skabe kunst
er virkelig ikke en nem vej i livet.
Men…
Jeg vidste det. Kuwanas kunst er så flot.
Yaguchi, går du allerede hjem?
Ja.
Undskyld, jeg var så negativ.
Det gør ikke noget.
Her.
Selvom intet er blevet løst,
har jeg det lidt bedre.
Du er stærk, Yaguchi.
Prøverne driver alle til vanvid.
Naturligvis,
er jeg ingen undtagelse.
Jeg har ikke haft udslæt siden folkeskolen.
Det er vel bedre end at blive syg.
Lækkert.
En uge tilbage
til den første eksamen.
Tekster af: Nynne Marie Vogt