EN NETFLIX-SERIE
Vänta!
Va?
Va? Ger du upp?
Du ser dåligt för att vara konstnär.
Vad ser det mer ut som?
BRAIN-RACKING
Det har börjat.
Uppgiften för det första provet,
ett självporträtt.
Ett självporträtt är svårt, för det är så enkelt.
Det enklaste sättet är att rita sitt eget utseende.
Men det måste vara konst.
Självporträtt har gjorts av olika konstnärer genom historien.
Vissa säger att de speglar artisterna själva i det ögonblicket.
Det är vad ett självporträtt är.
Med andra ord, det här uppdraget…
handlar om hur de som tar provet tolkar sig själva.
Jag har fem timmar på mig.
Att inte bli klar i tid vore meningslöst.
Jag måste fatta ett beslut snabbt.
Och nu,
förstår jag vikten av att ha fördelar.
Bland alla dessa människor,
om man inte sticker ut,
misslyckas man.
Förra årets intagning
var cirka fem procent.
Bara en eller två i det här rummet kommer att bli accepterade.
Ett mediokert och alldagligt verk vore det värsta.
Tvärtom, en hemsk men iögonfallande pjäs
kan åtminstone göra intryck.
Främst måste jag göra nåt jag gillar.
Men kompositionen ska vara enklare och mer slående än vanligt.
Vad tycker jag egentligen om mig själv?
En version av mig själv utanför spegeln, och en annan inuti spegeln.
Just nu finns det två versioner av mig själv i världen.
Ligisten och toppstudenten.
Den hårt arbetande och den fega.
Romantikern och realisten.
Dualitet.
Antinomi finns i allt!
Jag uttrycker min dualitet genom att visa versionerna inuti och utanför spegeln.
Det är för töntigt och uppenbart.
Det är inget dåligt tema.
Det är svårt att förbättra en bild på ett enkelt sätt.
Finns det bara två sidor av mig?
Skojar du?
Förlåt!
Vad hände?
-Alla tycker synd om mig. -Ursäkta mig…
Och omedelbart,
återupptas ljudet av pennorna som om de inte hade med det att göra.
Fan!
Jag blir väl inte diskad för nåt sånt här?
De kommer med en spegel om fem minuter.
Gå tillbaka till din plats.
Okej. Jag är hemskt ledsen.
När spegeln inte var trasig,
var jag fast i bilden av dualitet.
Men de trasiga bitarna speglar olika sidor av mig.
Den spruckna kompositionen är inte illa.
Men det funkar inte för mig.
Jag kanske borde dela upp bilden av dualiteten ännu mer.
En horisontell yta kan brytas i fler bitar än en vertikal.
Istället för att vara vända mot varandra…
En ny spegel till dig.
Tack.
Kompositionen är enkel.
Nyckeln är att visa fler detaljer.
Med andra ord,
är det en kamp mot klockan.
Först gör jag ramar av maskeringstejp.
Det är inget collage, så det bör funka.
Klistra maskeringstejpen på varannan ruta.
Välj en nyans och fyll den.
Pulver är inte tillåtet, men att gnugga går bra.
Ta av maskeringstejpen och tänk på skuggan i ansiktet.
Se till att bilden är tydlig och kontrasterande.
Jag borde rita så många detaljer som möjligt för att berika konsten.
Men med för många detaljer tappar duken fokus
och konsten blir vag.
Vad ska jag göra?
Yaguchi.
När man ritar kurvor,
kan man göra skugga och linjer ljusare
för att få dem att se tredimensionella ut.
Jag kan lätta upp vissa delar med flit.
Eftersom kompositionen är enkel,
måste jag överdriva fältets djup
för att kondensera den.
Vi tar en timmes lunch nu.
Ni kommer inte in i det här rummet, så ta med era saker innan ni går.
Två timmar kvar.
Jag lägger till detaljer i eftermiddag
och fokuserar på ögonen, munnen och örhängena innan den är klar.
Men jag måste säga,
stämningen är så spänd.
Jag kanske kan få vänner på lunchrasten.
Men de flesta här kommer att misslyckas.
Det är stressigt även när man äter.
Ursäkta mig.
Pratar du med mig?
Förlåt att jag hade sönder din spegel förut.
Jag ber om ursäkt!
Åh…
Glöm det. Det är helt okej.
Tvärtom, det lättade min spänning.
Du är för snäll.
Jag är glad att jag inte förstörde ditt arbete.
Och…
Låt oss…
Låt oss båda göra vårt bästa!
Okej.
Hej då.
Så glad.
Jag har aldrig sett en sån person bland konststudenter.
Alla provtagare är inte öppet fientliga.
Det är inte det.
Alla är bara rädda.
LYCKOAMULETT FÖR STUDIER
Inklusive jag.
Jag ger mig inte förrän i sista stund.
Jag skapar konst av fri vilja, stilfullt och desperat.
Det här är fantastiskt.
Hjärnan går på högvarv.
Jag försöker komma på nåt.
Just nu är mina händer kopplade till min hjärna.
Alla känslor samexisterar.
Min desperata önskan att klara provet
och min önskan att döda alla.
Jag bryr mig inte om provet längre.
Snälla, låt mig göra detta verket.
Se till att skriva ert namn på den.
Det är över.
Är det här konstverket
-Lägg ned pennorna, -bra nog att bli godkänt?
-om ni inte vill bli diskvalificerade. -Jag har ingen aning.
Första provet är över.
Din spegel?
Det måste ha varit en katastrof, Yatora.
Ja, verkligen.
Men det är väl en del av turen.
I mitt rum var det en kille med en hårknut som dansade och ritade,
och en vacker kvinna som stönade.
Det måste ha varit ett helvete.
Första provet är äntligen över.
Det var ett tag sen vi sågs.
-Vad sägs om att grilla? -Låt mig åka hem och sova idag.
Du då, Yotasuke?
Det var okej.
Inte så intensivt som jag trodde.
Det var några som låg före de andra.
Men en tredjedel kom bara för upplevelsen.
Nu förstår jag varför TUA:s antagningsgrad är så låg.
Det är alltid en trend att söka till TUA.
Jag klarar nog första provet.
Men med så många människor måste det finnas några som bara har tur.
Det riktigt läskiga
är det andra provet.
Ett riktigt slagsmål mellan de tursamma och de starka.
Bara om jag klarar första provet.
Vissa låg före de andra…
På tal om det,
jag tittade på hennes målning på vägen hem och den var bra.
Okej, sluta.
Det är ingen idé att tänka på det.
Första provet är över.
Bra jobbat,
jag.
Jag oroar mig för andra provet
efter att ha klarat det första.
TOKYO KONSTINSTITUT
Så är tyvärr inte fallet med inträdesprovet.
Hallå!
Bra jobbat, allihop.
Men det är bara sju dagar kvar till det andra provet.
Låt oss fortsätta skapa konst idag.
Det är för jobbigt att plugga dagen efter provet.
Min hjärna funkar inte.
Första provresultatet kommer om tre dagar.
Vi har ingen tid att förlora.
Men ändå,
jag kan inte byta tankebana.
Okej.
Vad sägs om att vi går ut och tar en paus imorgon?
Va?
Ta en paus?
-Så här dags? -Ja.
Ni har alla jobbat hårt.
Ibland måste man ta lite frisk luft.
Men…
Det är bara en vecka till nästa prov.
Varje år, under de tre dagarna innan de första provresultaten,
kan ingen koncentrera sig på att skapa konst.
Dessutom, inför det andra provet om sju dagar,
ber de er att måla klart en oljemålning på tre dagar.
En sak till.
Ni måste skicka in ett skissblock.
Jag har hört talas om skissblocket.
Men vad är det egentligen?
Ett skissblock är ett skissblock.
Ni får göra grovskisser,
och skriva ner avsikten med er konst i skissboken.
Förresten, har ni hört hur TUA-prov bedöms?
Ni klarar första provet om en professor säger "okej".
Men i det andra provet,
behöver ni två professorer för att vara kvar.
Med tanke på alla bidrag,
kommer professorerna att bedöma uttrycksfullheten
och egenheterna hos varje provtagare.
De kommer att syna avsikten bakom er konst närmare.
För att reda ut era tankar,
är det inte en bra idé att gå ut och bli stimulerad?
-Vi går ut! -Vi går ut!
-Gå ut. -Gå ut.
-Ja! -Okej. Byt tankebana helt enkelt.
Jag ska intervjua er nu.
Jösses.
Jag kan inte koncentrera mig.
Du ser helt slut ut.
Jag tycker synd om honom.
Han sa att hans spegel gick sönder på första provet.
Han kanske inte kunde rita.
Yaguchi!
Hur gick första provet?
Ärligt talat,
tycker jag att jag gjorde ett bra jobb.
Jag förstår.
Det är intressant.
Om du gör det ordentligt blir det väldigt effektfullt.
Det vore synd om det inte funkade.
På nåt sätt lyckades jag få med det jag har lärt mig hittills.
Men…
Jag vet inte om jag kan göra nåt lika bra i det andra provet.
Jag har gjort mycket färre oljemålningar än blyertsteckningar.
Och jag har bara tecknat på sistone.
Jag började göra konst senare än alla andra.
Kompositionerna som funkade för teckningar kanske inte funkar för oljemålningar.
Och jag förstår inte färger,
eller oljans egenskaper,
eller materialen.
Med andra ord,
har du många utmaningar framför dig,
men du vet inte var du ska börja.
Jag ser fram emot utflykten i morgon.
Vi ska åka till ett superkul och spännande ställe.
Det är ingen här.
Hej. God morgon…
Hon bär alltid uniform.
Hennes klädstil är inte alls som jag väntade mig.
Gillar du rockmusik?
Hallå!
Förlåt att jag är sen.
Va? Bara ni två?
God morgon, Okada.
Allvarligt, god morgon…
Yaguchi, du ser inte ut att må bra.
Åh, Sakuraba.
Du är så söt idag.
Är inte dina kläder fina?
-Jag skulle ha på mig det. -Okada.
-Var får du tag på dem? -Så stark.
Här är era biljetter.
Teckning är okej, men fotografering är inte tillåtet inomhus.
Jag trodde vi skulle till ett konstmuseum.
Oj!
Skeletten är så söta!
Titta på kurvorna!
Okada.
Hon är så glad.
Faktiskt!
Otroligt att hon kan slappna av så lätt.
Jag förstår.
Jag har hållit andan för att kunna fokusera.
Men,
om jag håller andan,
kvävs jag.
Att ta en paus
är inte att slappa.
Ja, ja. Det var kul.
Ödleskelettet var så gulligt!
Exemplaret av en injektion i blodkärl var också fint.
Jag vet.
Vi borde ha köpt en bildsamling.
Oba Sensei,
ska vi tillbaka till förberedelseskolan?
Nej, vi tar en runda till.
-Va? -Va?
Under första rundan hade ni bara kul.
Under andra rundan ska ni leta efter inspiration till konst.
Dagens uppgift är att skapa konst utifrån observation.
Ni ska skapa konst på skolan baserat på era observationer här.
Rita inte bara.
Tänk på skillnaden mellan första och andra rundan.
Det var inte bara en paus.
Men om jag fick höra att det var en uppgift från början,
hade jag letat efter nåt att rita under den första rundan.
Även om jag ser samma saker,
är mitt fokus helt annorlunda än under första rundan.
Det är inte bara jag.
Att se saker som konst
drar alla till olika saker.
Det var det jag trodde.
Jag förväntade mig inte att ni skulle välja liknande saker.
Trots att ni hade så många alternativ,
varför drogs ni till liknande saker?
Är det paradoxen av att välja?
Bingo. Bra jobbat, Yaguchi.
När det finns för många alternativ har människor svårt att välja.
Dessa två verk från Okada och Sakuraba…
Era synsätt skiljer sig från de andras.
Varför valde ni de här?
Jag är intresserad av människor.
Så jag drogs mer till tittarna än till utställningen.
Den hade häftigast belysning.
Jag förstår.
Vad är det med mig?
Jag var säker på att folk hade olika synsätt
Jag är så töntig.
Bara dum.
Jag visste det från början.
Jag är bara en medelmåtta.
Vad sägs om det? Vi har inte haft en öppen utvärdering på ett tag.
Gjorde ni några överraskande upptäckter?
Tvinga er inte att vara excentriska eller imitera andra.
Genom att titta på andras verk
kan man upptäcka nya saker om sig själv.
Okej. Imorgon kommer resultaten av TUA:s första prov att tillkännages.
Resultaten kommer kl. 10.00.
De hamnar på universitetets anslagstavla och på nätet.
Oavsett resultatet, var snäll och kontakta mig.
De som klarar provet borde komma till skolan som vanligt.
Jag säger inte att resultaten inte är allt.
Men de senaste månaderna,
tog ni itu med era svagheter och styrkor.
Ni slutade inte att skapa konst.
Det blir säkert en tillgång för er en dag.
Okej. Vi ses imorgon.
Det här kan vara sista gången vi ses innan provet.
Vilken konstig känsla.
Inte direkt.
Det blir väl max en vecka?
Du var omotiverad i går.
Har du fått tillbaka självförtroendet?
Det är inte det.
Säg inte att jag är ett äckel.
Jag vet att jag har långt kvar.
Det är frustrerande, men jag var lättad.
Jag är fortfarande rädd för resultaten, men jag känner mig likgiltig nu.
Det är läskigt.
Jag vet.
Hej då, Hashida.
Vi ses.
Yatora är verkligen
ett sånt äckel.
TUA OLJEMÅLNINGSRESULTAT FRÅN FÖRSTA PROVET
Okej, jag förstår.
Uppfattat. Vi ses.
Här är den första som klarade det första provet,
Kuwana.
God morgon.
Är jag den enda?
Nej, det finns två till.
God morgon.
-God morgon. -God morgon.
Och den sista är…
God morgon.
Undertexter: Carita Koro