EN NETFLIX-SERIE
Vent!
Hva?
Hva? Gir du opp?
Du har dårlig syn til kunstner å være.
Hva ser det ut som?
TENKER SOM DET KNAKER
Det har begynt.
Oppgaven i første eksamenen,
et selvportrett.
Det er en vanskelig oppgave, for det er så enkelt.
Det enkleste er å bare tegne ditt eget utseende.
Men det må være kunst.
Selvportretter har blitt laget av ulike kunstnere gjennom historien.
Noen sier at de reflekterer kunstnerne selv i det øyeblikket.
Det er det et selvportrett er.
Med andre ord handler denne oppgaven
om hvordan eksaminatorene tolker seg selv.
Jeg har fått fem timer på meg.
Det er meningsløst å ikke bli ferdig i tide,
så jeg må ta en rask avgjørelse.
Og nå
forstår jeg viktigheten ved å ha fordeler.
Om du ikke skiller deg ut
blant alle disse menneskene
vil du mislykkes.
Fjorårets inntaksrate til oljemaling
var på fem prosent.
Kun én eller to personer i dette rommet vil bli akseptert.
Et middelmådig og kjedelig verk ville vært det verste.
Et grusomt, men iøynefallende verk
kan i det minste gjøre inntrykk.
Først og fremst må jeg lage noe jeg liker.
Men komposisjonen bør være enklere og mer slående enn vanlig.
Så hva synes jeg egentlig om meg selv?
En versjon av meg selv utenfor speilet og en annen i speilet.
Akkurat nå finnes det to versjoner av meg i verden.
Pøbelen og toppeleven.
Den hardtarbeidende og feigingen.
Den romantiske og den realistiske.
Dualisme.
Det er motsigelser i alt!
Jeg skal uttrykke dualiteten ved å vise både innsiden og utsiden av speilet.
Det er for teit og åpenbart.
Men det er ikke et dårlig tema.
Det er vanskelig å forbedre et bilde på enkelt vis.
Og er det kun to sider ved meg?
Tuller du?
Jeg beklager så mye!
Hva skjedde?
-Alle synes synd på meg. -Unnskyld meg…
Og umiddelbart
fortsetter lyden av blyanter, som om det ikke angår dem.
Helvete!
Jeg blir vel ikke diskvalifisert for dette?
De kommer med et nytt speil om fem minutter.
Gå tilbake til stolen din.
Ok. Jeg er veldig lei for det.
Da speilet ikke var knust,
var jeg så oppslukt av dualisme.
Men de ødelagte delene gjenspeiler flere sider ved meg.
Den knuste komposisjonen er ikke dårlig.
Men det er ikke bra nok.
Kanskje jeg burde dele opp dualismebildet mer.
En horisontal overflate kan deles opp i flere biter enn en vertikal én.
I stedet for å se mot hverandre…
Et nytt speil til deg.
Takk.
Komposisjonen er enkel.
Nøkkelen er å vise flere detaljer.
Med andre ord
er det et kappløp mot tiden.
Først bruker jeg maskeringstape for å lage rammer.
Det er ingen collage, så det bør gå bra.
Fest maskeringstapen på annenhver ramme.
Velg en nyanse og dekk den.
Pulver er ikke tillatt, men tørking bør være greit.
Fjern maskeringsteipen og se på skyggen i ansiktet.
Sørg for at bildet har kontrast og stikker seg ut.
Jeg bør tegne så mange detaljer som mulig for å gjøre kunsten rik.
Men for mange detaljer gjør at lerretet mister fokus
og gjør kunsten vag.
Så hva skal jeg gjøre?
Yaguchi.
Når du tegner buede områder,
kan du gjøre skyggene og linjene mindre solide,
så det ser mer tredimensjonalt ut.
Jeg kan gjøre visse deler lysere med vilje.
Siden komposisjonen er enkel,
må jeg overdrive dybdefølelsen
for å komprimere den.
Vi tar en times lunsjpause nå.
Dere slipper ikke inn i rommet, så ta med tingene deres når dere går.
To timer igjen.
Jeg legger til detaljer i ettermiddag
og fokuserer på øynene, munnen og øreringene før jeg avslutter.
Men jeg må si
at stemningen er veldig anspent.
Kanskje jeg får meg venner i lunsjpausen.
Men de fleste her vil stryke.
Det er stressende, selv når vi spiser.
Unnskyld meg.
Snakker du til meg?
Jeg er veldig lei meg for at jeg knuste speilet ditt.
Jeg beklager virkelig!
Å…
Glem det. Det går bra.
Tvert imot hjalp det meg å slappe av.
Du er for snill.
Jeg er glad jeg ikke ødela verket ditt.
Og…
La oss…
La oss begge gjøre vårt beste!
Ok…
Ha det.
Så munter.
Jeg har aldri sett noen som henne blant kunststudentene.
Ikke alle som tar eksamen er fiendtlige.
Nei, det er feil.
De er bare redde.
STUDIE-LYKKEBRINGER
Inkludert meg.
Jeg stopper ikke før tiden er ute.
Jeg lager kunst frivillig, på stilig og desperat vis.
Jøss, dette er utrolig.
Hjernen går på høygir.
Jeg tenker så det knaker.
Hendene mine er koblet rett til hjernen.
Alle følelser sameksisterer.
Mitt desperate ønske om å bestå eksamen
og mitt ønske om å drepe alle.
Jeg bryr meg ikke om eksamen lenger.
Bare la meg lage dette verket.
Pass på å signere verket.
Det er over.
Er dette kunstverket
-Legg ned blyantene -bra nok eller ikke?
-eller bli diskvalifisert. -Aner ikke.
Uansett, første eksamen er over.
Speilet ditt?
Det høres ut som en katastrofe, Yatora.
Det var det.
Men det er vel bare en del av hellet.
Hos oss var det en fyr med hårknute som danset mens han tegnet
og en vakker kvinne som stønnet.
Det må ha vært et helvete.
Vel, første eksamen er endelig over.
Det er en stund siden vi har samles.
-Hva med litt grillmat… -La meg dra hjem og sove i dag.
Hva med deg, Yotasuke?
Det var ok.
Ikke så intenst som jeg trodde.
Det var noen som var bedre enn resten.
Men en tredjedel kom kun for erfaringens skyld.
Nå forstår jeg hvorfor inntaksraten til TKA er så lav.
Det er trendy å søke på TKA.
Jeg står nok på første eksamen.
Men med så mange mennesker må det være noen som slipper inn på ren flaks.
Det som er skummelt
er eksamen nummer to.
En kamp mellom de heldige og de sterke.
Men kun om jeg består første eksamen.
Noen var bedre enn resten…
Apropos det,
jeg kikket på verket hennes da jeg gikk, og det var bra.
Ok, stopp.
Det er ingen vits i å tenke på det.
Første eksamen er over.
Godt jobbet,
meg.
Bekymre deg om andre eksamen
når du har bestått den første.
TOKYO KUNSTINSTITUTT
Det gjelder dessverre ikke TKA-eksamenen.
Hei!
Godt jobbet, alle sammen.
Men det er kun syv dager igjen til eksamen nummer to.
La oss fortsette å lage kunst i dag.
Det er for tøft å komme hit dagen etter eksamen.
Hjernen min fungerer ikke.
Resultatene fra første eksamen kommer ut om tre dager.
Det er ingen tid å miste.
Men
jeg klarer ikke å la være å tenke på det.
Greit.
Hva om vi alle går ut og tar en pause i morgen?
Hva?
Ta en pause?
-På dette tidspunktet? -Ja.
Dere har jobbet veldig hardt.
Noen ganger må man bare få litt frisk luft.
Men…
Det er kun en uke til eksamen nummer to.
Det er det samme hvert år. I dagene før resultatene fra første eksamen
klarer ingen å konsentrere seg om å skape kunst.
Dessuten, på eksamen nummer to om sju dager
vil de de be dere male et oljemaleri over tre dager.
Én ting til.
Dere må levere en skissebok.
Jeg har hørt om denne skisseboken før.
Men hva er det egentlig?
En skissebok er en skissebok.
Dere må lage skisser
og skrive ned intensjonen bak kunsten i skisseboken.
Forresten, har dere hørt hvordan TKA-eksamen vurderes?
På den første eksamenen består dere hvis én professor godkjenner det.
Men på den andre eksamenen
trengs godkjennelse fra to professorer for å kunne fortsette.
Så ser professorene på alle innleveringene samlet
for å vurdere hvor uttrykksfull
og særegen hver kandidat er.
De vil granske hensikten bak kunsten deres nærmere.
Så er det ikke en god idé
å gå ut og bli stimulert for å rydde opp i tankene?
-La oss gå ut! -La oss gå ut!
-Gå ut… -Gå ut…
-Jippi! -Greit. Rydd opp i tankene.
Jeg intervjuer deg nå.
Bevares.
Jeg kan ikke konsentrere meg.
Du ser utslitt ut.
Jeg synes synd på ham.
Han sa speilet hans ble knust under eksamen.
Kanskje det påvirket tegningen.
Yaguchi.
Hvordan gikk første eksamen?
For å være ærlig
tror jeg at jeg gjorde en god jobb.
Jeg skjønner.
Det er interessant.
Om det gjennomføres ordentlig, kan det være slagkraftig.
Det ville vært synd om det ikke fungerer.
Jeg tror jeg har klart å bruke det jeg har lært hittil.
Men…
Jeg vet ikke om jeg kan gjøre det like bra på andre eksamen.
Jeg har laget langt færre oljemalerier enn blyanttegninger.
Jeg har kun tegnet i det siste.
Jeg begynte å lage kunst senere enn alle andre.
Komposisjoner som fungerte for tegninger, passer kanskje ikke til oljemalerier.
Og jeg har liten forståelse for farger,
egenskapene til oljen
eller materialenes karakteristikker.
Med andre ord
har du mange utfordringer foran deg,
men du vet ikke hvor du skal begynne.
Bare se frem til utflukten i morgen.
Vi drar til et morsomt og spennende sted.
Det er ingen her.
Hei. God morgen…
Hun går alltid i uniform, gjør hun ikke?
Stilen hennes er helt annerledes enn jeg forventet.
Liker du rock?
Hei!
Beklager at jeg er sen.
Hva? Er det kun dere to?
God morgen, Okada.
Seriøst, god morgen…
Yaguchi, du ser ikke frisk ut.
Å, Sakuraba.
Du ser så søt ut i dag.
Er ikke antrekket ditt søtt?
-Jeg kunne gått i noe sånt. -Okada.
-Hvor får du tak i det? -Så sterk.
Her er billettene deres.
Skissering er greit, men det er ulovlig å ta bilder inne.
Jeg trodde vi skulle besøke et kunstmuseum.
Jøss!
Skjelettene er så søte!
Se på de kurvene!
Okada.
Hun er så glad.
Fakta!
Utrolig at hun kan slappe av så lett.
Jeg skjønner.
Jeg har holdt pusten for å holde fokus hele denne tiden.
Men
fortsetter jeg å holde pusten,
vil jeg kveles.
Å ta en pause
er ikke latskap.
Vel, vel. Det var gøy.
Det krageagamskjelettet var så søtt!
Eksemplaret med blodkarinjeksjonen var også fint.
Ikke sant?
Vi burde ha kjøpt en tegning.
Oba Sensei,
skal vi tilbake til skolen etterpå?
Nei, vi går en runde til.
-Hva? -Hva?
I første runde hadde dere det kun gøy.
I andre runde skal dere se etter inspirasjon for kunst.
Oppgaven i dag er å lage kunst ut fra observasjon.
Dere skal lage kunst på skolen basert på observasjonene her.
Ikke bare tegn.
Tenk på forskjellen mellom første og andre runde.
Det er visst ikke bare en pause.
Men om hun hadde sagt at det var et oppdrag fra starten av,
hadde jeg sett etter noe å tegne i første runde.
Selv om jeg ser de samme tingene,
er fokuset mitt helt annerledes enn under den første runden.
Jeg tror ikke det kun er meg.
Når man ser på ting som kunst,
blir alle tiltrukket av ulike ting.
Det var det jeg trodde.
Jeg trodde ikke dere ville velge det samme.
Hvorfor ble dere tiltrukket
av lignende ting på tross av alle mulighetene?
Er dette valgparadokset?
Bingo. Bra, Yaguchi.
Når det er for mange muligheter, sliter mennesker med å velge.
Disse to fra Okada og Sakuraba…
Synspunktene deres skiller seg ut fra resten.
Hvorfor valgte dere disse?
Fordi… Jeg er interessert i mennesker.
Jeg ble mer tiltrukket av tilskuerne enn utstillingen.
Den hadde den kuleste belysningen.
Jeg skjønner.
Hva er det med meg?
Jeg var så sikker på at folk hadde ulike synspunkt.
Jeg er så teit.
Bare dum.
Jeg visste det fra starten av.
Jeg er bare en middelmådig mann.
Så? Vi har ikke hatt åpen evaluering på en stund.
Var det noen overraskende oppdagelser?
Ikke tving dere selv til verken å være eksentriske eller imitere andre.
Ved å se på andres verk
kan dere oppdage nye ting ved dere selv.
Greit. I morgen blir resultatene fra TKAs første eksamen kunngjort.
De legges ut kl. 10
på universitetets oppslagstavle og på nett.
Uansett resultat, kontakt meg.
De som består bør komme til skolen for oppgaver som vanlig.
Jeg vil ikke si at resultatene ikke er alt.
Men de siste månedene
har dere møtt deres egne svakheter og styrker.
Dere sluttet ikke å skape kunst.
Det vil utvilsomt bli nyttig én dag.
Greit. Ses i morgen.
Dette kan være siste gang vi ser hverandre før eksamen.
For en rar følelse.
Ikke egentlig.
Det blir en uke på det meste, ikke sant?
Du var som en umotivert katt i går.
Er selvtilliten tilbake?
Det er ikke det.
Bare ikke si at jeg er snål.
Siden jeg vet at jeg har en lang vei å gå,
er det frustrerende, men jeg var lettet.
Jeg er fortsatt redd for å se resultatene, men jeg føler meg likegyldig nå.
Det er snålt.
Jeg vet det.
Farvel, Hashida.
Vi ses.
Yatora er virkelig
snål.
TKA OLJEMALINGSKURS RESULTATER, FØRSTE EKSAMENEN
Ok, jeg skjønner.
Greit. Vi ses senere.
Den første som besto første eksamen,
Kuwana
God morgen.
Er jeg den eneste?
Nei, det er to til.
God morgen.
-God morgen. -God morgen.
Og den siste er…
God morgen.
Tekst: Arnfinn Vassbø