EN NETFLIX-SERIE
Vent!
Hvad?
Hvad? Giver du op?
Af en kunstner at være har du dårlige øjne.
Hvad ligner det ellers?
BRAIN-RACKING
Det er begyndt.
Opgaven til den første eksamen
er et selvportræt.
Et selvportræt er en svær opgave, fordi det er så enkelt.
Den nemmeste måde er at tegne sit eget udseende.
Men det skal være kunst.
Selvportrætter er blevet lavet af flere kunstnere gennem historien.
Nogle siger, at de afspejler kunstnerne selv i det øjeblik.
Sådan er et selvportræt.
Med andre ord, handler denne opgave…
…om, hvordan kunstneren fortolker sig selv.
Jeg har fem timer.
Det ville være meningsløst ikke at nå det,
så jeg må tage en hurtig beslutning.
Og nu
forstår jeg vigtigheden af at have fordele.
Blandt alle de mennesker,
hvis man ikke skiller sig ud,
fejler man.
Sidste års optagelsesrate på oliemalerkurset
var cirka fem procent.
Kun en eller to personer i dette rum vil blive accepteret.
En middelmådig og ubetydelig ting ville være det værste.
Tværtimod, en forfærdelig, men iøjnefaldende ting
kan i det mindste gøre indtryk.
Først og fremmest skal jeg lave noget, jeg kan lide.
Men kompositionen skal være enklere og mere slående end normalt.
Hvad synes jeg om mig selv?
En version af mig selv uden for spejlet og en anden inde i spejlet.
Lige nu er der to versioner af mig selv i denne verden.
Den kriminelle og mønstereleven.
Den hårdtarbejdende og kujonen.
Romantikeren og realisten.
Dualitet.
Modvilje er rodfæstet i alt!
Jeg vil udtrykke min dualitet ved at vise begge versioner indeni og udenpå spejlet.
Det er for åndssvagt og indlysende.
Det er ikke et dårligt tema.
Det er svært at forbedre et billede på en enkel måde.
Og er der kun to sider af mig?
Laver du sjov?
Undskyld!
Hvad skete der?
-Alle ser medlidende på mig. -Undskyld mig…
Og med det samme
fortsætter lyden af blyanter, som om det ikke kommer dem ved.
Pokkers!
Jeg bliver ikke diskvalificeret for sådan noget, vel?
De kommer med et spejl om fem minutter.
Sæt dig ned igen.
Okay. Undskyld.
Da spejlet ikke var i stykker,
var jeg for optaget af dualitet.
Men de ødelagte dele afspejler forskellige sider af mig.
Den ødelagte komposition er ikke dårlig.
Men det er ikke noget for mig.
Måske skulle jeg opdele dualiteten yderligere.
En vandret overflade kan knække i flere stykker end en lodret.
I stedet for at se på hinanden…
Et nyt spejl til dig.
Tak.
Kompositionen er enkel.
Nøglen er at vise flere detaljer.
Med andre ord
er det et kapløb med tiden.
Først bruger jeg malertape til rammerne.
Det er ikke en collage, så det er okay.
Sæt malertapen på hver anden del.
Vælg en nuance af rammen og fyld den.
Pudder er ikke tilladt, men gnidning er fint.
Tag malertapen af, og tænk på skyggen i ansigtet.
Sørg for, at billedet er kontrastfyldt.
Jeg skal tegne så mange detaljer som muligt for at gøre kunsten rig.
Men med for mange detaljer mister lærredet fokus,
og kunsten bliver vag.
Hvad skal jeg gøre?
Yaguchi.
Når man tegner buede områder,
kan man gøre skygge og linjer lysere,
så de ser mere tredimensionelle ud.
Jeg kan med vilje gøre visse dele lysere.
Da kompositionen er enkel,
må jeg overdrive feltets dybde
for at kondensere det.
Vi holder en times frokostpause nu.
I kan ikke komme herind imens, så tag jeres ting med, før I går.
To timer tilbage.
Jeg tilføjer detaljerne i eftermiddag
og fokuserer på øjnene, munden og øreringene inden afslutningen.
Men jeg må sige,
stemningen er så anspændt.
Måske kan jeg få venner i frokostpausen før eksamen.
Men de fleste her vil dumpe.
Det er stressende, selv når man spiser.
Undskyld mig.
Taler du til mig?
Undskyld, at jeg ødelagde dit spejl.
Jeg undskylder virkelig!
Åh…
Glem det. Det er helt fint.
Tværtimod, det lettede min anspændthed.
Du er alt for venlig.
Godt, jeg ikke ødelagde dit arbejde.
Og…
Lad os…
Lad os gøre vores bedste!
Okay.
Farvel.
Så munter.
Jeg har aldrig set sådan en blandt kunststuderende.
Ikke alle deltagere er åbent fjendtlige.
Det er ikke det.
Alle er bare bange.
STUDIEAMULETTER
Inklusiv mig.
Jeg stopper ikke før sidste øjeblik.
Jeg laver frivilligt, stilfuldt og desperat kunst.
Det er fantastisk.
Min hjerne kører helt vildt.
Jeg vrider min hjerne.
Lige nu er mine hænder forbundet til min hjerne.
Følelserne eksisterer side om side.
Mit desperate ønske om at bestå,
og mit ønske om at dræbe alle.
Jeg er ligeglad med eksamen.
Bare lad mig lave det værk.
Sørg for at skrive dit navn på.
Det er slut.
Er dette kunstværk
-Læg venligst jeres blyanter, -godt nok til at bestå eller ej?
-medmindre I vil diskvalificeres. -Aner det ikke.
Den første eksamen er overstået.
Dit spejl?
Det må have været en katastrofe.
Det var det.
Men det handler vel om held.
I mit rum var der en fyr med hårknold, som dansede, mens han tegnede,
og en smuk kvinde, der stønnede.
Det må have været et helvede.
Den første eksamen er overstået.
Vi har ikke været sammen længe.
-Skal vi spise noget grillmad… -Lad mig tage hjem og sove i dag.
Hvad med dig, Yotasuke?
Det var okay.
Ikke så intenst, som jeg troede.
Der var nogle få, der var foran de andre.
Men en tredjedel kom kun for oplevelsens skyld.
Nu forstår jeg, hvorfor TUAS optagelsesrate er så lav.
Der er en tendens til at ansøge hos TUA uanset hvad.
Jeg består nok den første eksamen.
Men med så mange mennesker må nogle være rent held.
Det skræmmende
er den anden eksamen.
En kamp mellem de heldige og de stærke.
Altså kun hvis jeg består den første eksamen.
Nogle var foran andre…
Apropos det,
kiggede jeg på hendes maleri på vej hjem, og det var godt.
Okay, stop.
Det nytter ikke at tænke over det.
Den første eksamen er overstået.
Godt arbejde,
mig selv.
Jeg tænker på den anden eksamen
efter jeg består den første.
TOKYO KUNSTINSTITUT
Det gælder desværre ikke TUA-eksamen.
Hey!
Godt arbejde, alle sammen.
Men der er kun syv dage til den anden eksamen.
Lad os fortsætte med at lave kunst i dag.
Det er for hårdt at gå i skole dagen efter eksamen.
Min hjerne virker ikke.
Resultaterne fra den første eksamen kommer om tre dage.
Der er ingen tid at spilde.
Men alligevel
kan jeg ikke skifte mening.
Okay.
Hvad med, at vi alle går ud og holder en pause i morgen?
Hvad?
En pause?
-På det her tidspunkt? -Ja.
I har arbejdet hårdt.
Nogle gange har man brug for frisk luft.
Men…
Der er kun en uge til den anden eksamen.
Hvert år i de tre dage, før de første eksamensresultater,
kan ingen koncentrere sig om at lave kunst.
Og til den anden eksamen om syv dage
vil de bede jer færdiggøre et oliemaleri på tre dage.
En ting til,
I skal aflevere en skitsebog.
Jeg har hørt om skitsebogen før,
men hvad er det?
En skitsebog er en skitsebog.
I må lave nogle grove skitser
og skrive jeres kunsts hensigter ned i skitsebogen.
Har I forresten hørt, hvordan TUA-eksamenen bedømmes?
Til den første eksamen består I, hvis en professor siger "okay".
Men til den anden eksamen
skal man have to professorers accept for at blive i spillet.
Med tanke på alle deres indsendelser,
skal professorerne bedømme udtrykket
og idiosynkrasier fra hver deltagende.
De vil granske hensigten bag jeres kunst nærmere.
For at få styr på jeres tanker,
er det så ikke en god idé at gå ud og blive stimuleret?
-Lad os gå ud! -Lad os gå ud!
-Gå ud… -Gå ud…
-Ja! -Okay. Få gang i hjernen.
Jeg interviewer jer nu.
Mand.
Jeg kan ikke koncentrere mig.
Du ser så træt ud.
Jeg har ondt af ham.
Han sagde, spejlet gik i stykker under den første eksamen.
Måske kunne han ikke tegne ordentligt.
Yaguchi.
Hvordan gik den første eksamen?
Ærligt talt,
synes jeg, jeg gjorde det godt.
Jaså.
Det er interessant.
Hvis du kan laver det ordentligt, vil det gøre en forskel.
Det ville være en skam, hvis det ikke gik.
Jeg føler, at jeg har brugt det, jeg har lært indtil videre.
Men…
Jeg ved ikke, om jeg kan lave noget så godt til anden prøve.
Jeg har lavet langt færre oliemalerier end blyantstegninger.
Og jeg har kun tegnet på det seneste.
Jeg begyndte at lave kunst senere end alle andre.
Kompositionerne til tegninger fungerer måske ikke til oliemalerier.
Og jeg forstår mig ikke på farver,
eller oliens egenskaber
eller materialernes karakteristika.
Med andre ord
er der mange udfordringer.
Men man ved ikke, hvor man skal begynde.
Jeg glæder mig til i morgen.
Vi tager et sjovt og spændende sted hen.
Jeg mener, her er ingen.
Hej. Godmorgen.
Hun har altid uniform på, ikke?
Hendes sans for mode er helt anderledes, end jeg havde forventet.
Kan du lide rockmusik?
Hey!
Undskyld forsinkelsen.
Hvad? Bare jer to?
Godmorgen, Okada.
Seriøst, godmorgen…
Yaguchi, du ser ikke godt ud.
Sakuraba.
Du ser så sød ud i dag.
Er dit tøj ikke sødt?
-Jeg ville tage sådan noget på. -Okada.
-Hvor har du dem fra? -Så stærk.
Her er jeres billetter.
Tegninger er okay, men fotografering er ikke tilladt indenfor.
Skulle vi ikke på kunstmuseum?
Hold da op!
Skeletterne er så søde!
Se lige de former!
Okada.
Hun er så spændt.
Fakta!
Det er utroligt, at hun kan slappe så nemt af.
Jaså.
Jeg har holdt vejret for at bevare fokus.
Men,
hvis jeg holder vejret,
bliver jeg kvalt.
At tage en pause,
er ikke at dovne.
Jamen dog. Det var sjovt.
Det lille øgleskelet var så sødt!
Eksemplaret med blodkarinjektion var også flot.
Det ved jeg.
Vi skulle have købt billeder.
Oba Sensei,
skal vi tilbage til skolen senere?
Nej, vi tager en omgang til.
-Hvad? -Hvad?
I første runde morede I dig bare.
I anden runde skal I søge inspiration til kunst.
Dagens opgave er at lave kunst ved at observere.
I vil skabe kunst på skolen ud fra jeres observationer her.
I skal ikke bare tegne.
Tænk på forskellen på første og anden runde.
Det handler ikke kun om at holde pause.
Men fik jeg at vide, at det var en opgave fra starten,
ville jeg have ledt efter noget at tegne i første runde.
Selvom jeg ser de samme ting,
er mit fokus er helt anderledes end i første runde.
Det er ikke kun mig.
Når man ser på ting som kunst,
ville alle blive tiltrukket af forskellige ting.
Det tænkte jeg nok.
Jeg troede ikke, I ville vælge noget lignende.
Selv med så mange muligheder,
hvorfor blev I tiltrukket af de samme ting?
Er det valgets paradoks?
Bingo! Godt gået, Yaguchi.
Når der er for mange muligheder, har mennesker svært ved at vælge.
Men disse to værker fra Okada og Sakuraba…
Jeres synspunkter er anderledes end de andres.
Hvorfor valgte I dem?
Fordi jeg er interesseret i mennesker.
Så jeg var mere tiltrukket af seerne end af udstillingen.
Det havde den sejeste belysning.
Jaså.
Hvad er der med mig?
Jeg var sikker på, folk havde forskellige synspunkter.
Jeg er så lam.
Det er bare dumt.
Jeg vidste det fra starten.
Jeg er bare en middelmådig mand.
Hvordan er det? Vi har ikke haft en åben vurdering længe.
Gjorde I nogen overraskende opdagelser?
I behøver ikke at være excentriske eller imitere andre.
Ved at se på andres værker,
kan man opdage nye ting om sig selv.
Okay. I morgen offentliggøres resultatet af TUAS første eksamen.
Resultaterne kommer klokken 10.00.
De vil være på universitetets opslagstavle og på internettet.
Uanset resultatet, så kontakt mig.
De, der består, kommer på forberedelsesskolen og får opgaver.
Jeg vil ikke sige, at resultaterne ikke betyder alt.
Men i de sidste par måneder,
har I set jeres svagheder og styrker i øjnene.
I holdt ikke op med at lave kunst.
Det bliver en investering for jer en dag.
Okay. Vi ses i morgen.
Det er måske sidste gang, vi ses før eksamen.
Sikke en underlig følelse.
Ikke rigtig.
Der går højst en uge, ikke?
Du var som en umotiveret kat i går.
Er selvtilliden tilbage?
Det er ikke det.
Men sig ikke, at jeg er klam.
Jeg ved, der er lang vej igen.
Det er frustrerende, men jeg var lettet.
Jeg er stadig bange for at se resultaterne, men jeg er ligeglad nu.
Uhyggeligt.
Det ved jeg.
Farvel, Hashida.
Vi ses.
Yatora er virkelig
et kryb.
TUA OLIEMALERIKURSUS RESULTAT FRA FØRSTE EKSAMEN
Jeg forstår.
Forstået. Vi ses.
Her er den første, der bestod den første eksamen,
Kuwana.
Godmorgen.
Er jeg den eneste?
Nej, der er to mere.
Godmorgen.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Den sidste er…
Godmorgen.
Tekster af: Nynne Marie Vogt