‎UN SERIAL NETFLIX
‎CÂND DESCOPERI PLĂCEREA DE A PICTA
‎E lovitură liberă pentru Japonia. Au înscris!
‎- Da! ‎- Gol!
‎- Am înscris un gol! ‎- Japonia și-a revenit!
‎Mergem în finală!
‎Ce lovitură minunată!
‎SUPĂ
‎O supă după o noapte albă e cea mai bună.
‎- Absolut. ‎- Absolut.
‎A fost cel mai tare gol posibil.
‎- Da. ‎- Urmează finala.
‎- A fost grozav, nu? ‎- Da.
‎EXPOZIȚIA PABLO PICASSO
‎„Picasso”?
‎Nu înțeleg ce-i așa grozav la Picasso.
‎Și eu aș putea picta așa ceva.
‎Acum unde mergem?
‎Acasă la Sumida?
‎Sigur. Mai bea!
‎Vine și Yatora?
‎Nu va veni.
‎E în timpul săptămânii.
‎E un elev eminent.
‎Scuze că nu mai rămân!
‎Ar trebui să veniți și voi la școală,
‎altfel o să picați examenele.
‎- Da, sigur. ‎- Da, sigur.
‎CARNET DE ELEV
‎Cum ai ajuns la gradul ăsta? Aoleu!
‎Un golan ca tine se joacă toată ziua.
‎Ești un geniu?
‎E atât de evident?
‎Glumeam.
‎Eu muncesc din greu.
‎Am auzit că urmează chestionarul ‎de orientare profesională.
‎Cu doi ani înainte de absolvire.
‎N-am idee.
‎Dar tu, Yatora?
‎Ți-ai dat seama?
‎Yuka-chan!
‎Nu trebuie să fugi!
‎Cine e Yuka-chan?
‎Tabla aia e ‎nurikabe‎?
‎Cine știe?
‎„Peisajul meu preferat.”
‎Aveți două ore să pictați tema.
‎Bine. Începeți să pictați!
‎„Peisajul meu preferat”? ‎Suntem în școala primară?
‎Pictează ce vrei tu și ia notele! ‎Nu e așa de rău.
‎Yatora, stai să fumez o țigară!
‎Peisajul meu preferat e să-mi ‎îngrop fața în sânii prietenei mele.
‎Dacă ai picta asta, ar face infarct baba.
‎Vai! Sună minunat!
‎Foarte bună alegere!
‎Prietena ta e voluptoasă?
‎Sper să surprinzi în tablou ‎cât de mari și moi sunt.
‎Și cum se leagănă.
‎Bătrâna aia e nebună.
‎Am ajuns acasă.
‎Bine ai revenit, Yakkun!
‎Te-ai distrat la prietenul tău acasă?
‎Da, mi-a plăcut.
‎Sunt extenuat.
‎INFORMAȚII DESPRE EXAMENUL UNIVERSITAR
‎Cred că e mama.
‎Pentru mine, să iau un punctaj mai bun la teste
‎sau să clădesc relații bune
‎e la fel de plăcut ca și atunci când ating o țintă.
‎M-am străduit mai mult decât ceilalți pentru asta.
‎Și eforturile îmi vor fi răsplătite.
‎SUMIDA: ULTIMUL JOC, LA 20:00 ‎UTASHIMA: DA!
‎Nu sunt un geniu.
‎DICȚIONAR DE ENGLEZĂ UNIVERSITATEA TOKYO
‎Nu simt nimic față de aceste laude.
‎De ce e totul
‎fără sens?
‎Ce tristețe!
‎La naiba!
‎Un tablou de la clubul de artă?
‎Mamă!
‎De ce are pielea verde?
‎Un spiriduș?
‎Pielea acestei persoane
‎pare și ea ușor verde.
‎Poți să nu pui mâna?
‎Nu e încă uscat.
‎Vii la clubul de artă?
‎Este în fiecare marți și joi.
‎Sau poate
‎asta cauți?
‎Mulțumesc.
‎Deci ești fumător social.
‎E mototolit, dar tot plin.
‎Dacă nu-ți place, nu-ți mai ‎distruge sănătatea pentru prieteni.
‎Mă îngrijorez, privindu-te.
‎- La revedere! ‎- Hei, stai așa!
‎Și eu îmi fac griji pentru tine, ‎Ryuji, văzându-te îmbrăcată așa.
‎Poftim?
‎Ar trebui să fii așa nerușinată ‎și să-mi vorbești de sus?
‎Ryuji!
‎Poți să nu-mi mai spui așa?
‎Te-am călcat pe nervi ‎când te-am numit fumător social?
‎Poftim?
‎Scuze, nu vorbesc limba ciudaților. ‎Vorbește în japoneză, te rog.
‎Încă mai ai o față drăguță.
‎Te-ai înscris la clubul de artă. ‎Vrei să intri la școala de arte?
‎Știi cât sunt taxele?
‎Facultățile e medicină, de farmacie, ‎stomatologie și arte costă cel mai mult.
‎Nu există viitor după facultatea de arte.
‎Așa că folosește-ți fața aia drăguță ‎ca să vânezi un partener bogat.
‎Doamne!
‎Multe mai știi, Yaguchi!
‎E adevărat.
‎Te poate costa o avere să te duci la Arte.
‎Facultățile private sunt cele scumpe.
‎Singura facultate de arte publică, ‎Universitatea de Arte din Tokyo,
‎are o taxă de școlarizare de numai 500.000 de yeni.
‎Scuze că am fost nepoliticos ‎cu cineva din clubul de artă.
‎Nu înțeleg cum poți face ceea ce vrei
‎fără să poți trăi din asta.
‎Prefer să aleg o cale ‎mai sigură și mai obișnuită.
‎De fapt,
‎aproape toți artiștii ‎celebri erau obsedați de bani.
‎Picasso picta portrete cu neguțători ‎de artă în stilul lor preferat.
‎Era un adevărat om de afaceri.
‎Serios?
‎Yaguchi, cred că ești prea preocupat ‎de plăcerea oamenilor.
‎Ce vreau să știu
‎nu este valoarea publică.
‎Vreau să știu ce e valoros pentru tine.
‎Nu mă deranjează că dormi la ora de desen.
‎Dar nu te-ai apucat să desenezi ‎„Peisajul meu preferat”, nu?
‎Arată-mi peisajul ‎pe care vrei să-l arăți clasei.
‎Arta e distractivă!
‎Oamenii care sunt sinceri unul cu altul ‎creează o artă formidabilă.
‎Arta este un limbaj fără cuvinte.
‎Nu înțeleg.
‎Ultimele trei minute ale finalei.
‎- Sunt agitat. ‎- Lovitură de pedeapsă pentru Japonia.
‎Oamenii care sunt sinceri nu pot supraviețui în această societate.
‎Ea nu pricepe?
‎Arta e o adunătură de ciudați care se joacă cu talentul lor.
‎Nu știe nimic despre mine.
‎Asta este…
‎- Gol! ‎- Da!
‎Da, e problema mea.
‎Atunci ale cui
‎sunt sentimentele astea?
‎E munca grea a altora.
‎Nu a ta.
‎Nici a mea.
‎Sentimentele astea nu-s ale mele.
‎EXPOZIȚIE - PABLO PICASSO
‎9 MARTIE - 10 IUNIE ‎SALA MUNICIPALĂ DE ARTE
‎Ești bine?
‎Îți aduc niște apă.
‎Yatora, vino să ne ajuți!
‎Bine.
‎Hopa sus!
‎Hei!
‎Dimineața devreme,
‎Shibuya e frumoasă, nu?
‎Serios? Pute a gunoi.
‎Ce-i cu tine?
‎Încerci să faci pe poetul ? Aoleu!
‎Ce fac?
‎E grea!
‎În sala de arte?
‎Deci ăsta e tabloul tău?
‎Da, dar încă lucrez la el.
‎De ce e verde persoana din stânga?
‎Ai ochi bun.
‎Tehnică clasică.
‎Dacă amesteci o vopsea roșie, ‎numită Vermilion
‎cu Alb Argintiu,
‎apoi aplici amestecul peste Terre Verte, ‎vopseaua verde,
‎culorile astea complementare ‎înfrumusețează pielea.
‎Serios?
‎Ești uimitoare.
‎Atât de talentată!
‎Nu sunt talentată.
‎Pur și simplu mă gândesc la artă ‎mai mult decât ceilalți.
‎De asemenea,
‎e necesar să studiem metodele ‎ca să putem crea artă.
‎Deci să-i zici „talent”
‎implică lipsa mea de efort.
‎Îmi pare rău.
‎Nu e nevoie.
‎Îmi pare rău.
‎Îmi făceai un compliment.
‎Nu, înțeleg.
‎Mori,
‎ai văzut Shibuya dimineața devreme?
‎E Shibuya, însă…
‎e liniștită și albastră.
‎Albastră…
‎Da.
‎Atât de albastră!
‎Scuze.
‎Eu merg doar în Tokyu Hands în Shibuya.
‎Dar o dată,
‎o profesoară mi-a spus:
‎„Dacă pentru tine e albastru,
‎atunci albastru să fie, ‎fie că e un măr sau un iepure.”
‎Până acum, am desenat chestii albastre cu un singur tip de vopsea albastră.
‎Dar atunci pot să subțiez vopseaua doar cu apă.
‎Poate ar trebui să stratific culorile, ca ea.
‎Sânii sunt gata!
‎Întâi, umplu toată pagina.
‎Apoi, folosesc creionul ca să desenez clădirile.
‎Cum să recreez
‎acea atmosferă lină?
‎Cu liniște.
‎O Shibuya necunoscută.
‎Ca începutul unei noi zile,
‎înainte să adormi.
‎O lume albastră.
‎Pute a gunoi.
‎Poate că da.
‎Clădirile nici nu erau albastre.
‎Totuși, îmi plac toate acestea.
‎Să zic că-mi place ceva
‎e înfricoșător.
‎De ce nu l-am pictat mai devreme?
‎Tabloul lui Yatora e atât de albastru!
‎E cerul?
‎E marea?
‎Da.
‎E frumos.
‎Cine a pictat asta?
‎Îmi retrag cuvintele.
‎Cineva ți-a lăudat munca.
‎Ești talentat.
‎E Shibuya, nu?
‎Poate e prea dimineață?
‎Când urma să mâncăm supă, ‎după o noapte albă?
‎Da! Parcă văd ceva.
‎Așa era atmosfera.
‎Deci așa vezi lucrurile, Yatora.
‎Yatora?
‎Ce?
‎Yatora, ești atât de drăguț!
‎În acel moment, pentru prima dată în viață,
‎am discutat cu alte persoane cu adevărat.
‎Nu uitați să trimiteți chestionarul mâine!
‎M-ați auzit?
‎- Da! ‎- Da!
‎CHESTIONAR DE ORIENTARE PROFESIONALĂ ‎ANUL 10
‎Yatora, să mergem!
‎Iarăși acasă la Sumida.
‎Da, sigur.
‎Ce?
‎YUKA: EȘTI LIBER DUPĂ ORE? ‎SPER CĂ MĂ POȚI AJUTA
‎Deci tu ești ajutorul ‎de care vorbea Yuka-chan.
‎Mulțumesc, Yaguchi! ‎Mulțumesc pentru ajutor.
‎Ce e?
‎Nimic.
‎Te înscrii într-un concurs cu tabloul ăla?
‎E pentru examenul de admitere la UAM.
‎UAM?
‎Universitatea de Artă Musashino.
‎Înțeleg.
‎Mori, la ce alte școli te vei mai înscrie?
‎La Universitatea de Arte din Tokyo ‎și la Universitatea Tama, cred.
‎M-aș bucura să intru la UAM ‎prin recomandare.
‎Te-ai hotărât, Yuka-chan?
‎Chiar deloc.
‎Am fost la multe prezentări de facultăți ‎anul trecut,
‎dar nici n-am ales un program.
‎Trebuie să te hotărăști cât mai repede.
‎Da, știu.
‎Yaguchi!
‎Da?
‎Ai făcut un tablou bun, plin de ambiție.
‎Pentru ca albastrul să se adâncească,
‎ai folosit alte culori reci, ‎precum verde și mov, nu?
‎Da, aleatoriu.
‎Poate l-ai făcut la întâmplare,
‎dar e clar că voiai ‎să exprimi ceva în acest tablou,
‎alegând culorile ‎încât să fie albastrul mai reconfortant.
‎Dar acest tablou nu e gata încă.
‎Pictează cu noi după curățenie!
‎N-o voi face.
‎Trebuie să merg acasă să învăț.
‎Faptul că am fost lăudat pentru tablou m-a bucurat.
‎Dar…
‎Saito va fi înlocuit.
‎Ce mișcare neașteptată!
‎Desigur. Era un jucător mult așteptat.
‎Ascultă, Yakkun!
‎Nu ne permitem o școală privată.
‎Sigur, știu asta.
‎E o pierdere de vreme să fac asta.
‎E o pierdere de timp.
‎O pierdere de timp!
‎Vai, ai desenat mult.
‎Grozav!
‎Ai făcut treabă bună.
‎Speram să-mi dați un sfat, ca să evoluez.
‎Simt că puteam desena mai bine.
‎Să vedem.
‎Scena din clasă, de exemplu.
‎În loc să fim cu toții de aceeași mărime,
‎dacă-i faci mai mici pe cei de departe,
‎oferi o senzație de profunzime.
‎Cât de tare!
‎Și asta. Folosește metoda asta.
‎Aveți dreptate.
‎Totuși, ai făcut o treabă ‎minunată cu peisajul ăsta.
‎Când simți bucurie, ‎încântare și pasiune în timp ce faci artă,
‎privitorul se va bucura și el de munca ta.
‎Ar trebui să plecăm.
‎- Saeki Sensei! ‎- Da?
‎De ce să mergi la Arte ‎dacă nu ai nicio garanție
‎că poți trăi din asta?
‎Poți vedea mai îndeaproape ‎munca și rezultatele colegilor.
‎Au resurse și echipament din belșug.
‎Ai mai multe ocazii ‎să-ți arăți munca oamenilor.
‎Poți învăța diverse tehnici.
‎Asta nu înseamnă că nu poți picta ‎fără să mergi la facultatea de arte.
‎Multe lucrări de artă ‎sunt făcute ca hobby.
‎Totuși…
‎„Lasă-ți pasiunea ca hobby!”
‎Așa ar zice un adult, cred.
‎Copiii care nu fac tot ce pot ‎sunt cei care nu sunt pasionați.
‎Nu e normal să dai tot ce ai ‎pentru a-ți împlini pasiunea?
‎Eu…
‎Sincer să fiu, sunt puțin nehotărât.
‎Nu am destulă încredere în mine.
‎Credeți că aș putea
‎să intru la o facultate de arte?
‎Nu știu.
‎Dar dacă muncești din greu ‎la ceva ce îți place,
‎ești de neoprit.
‎Eu…
‎Mâine aduc formularul ‎de înscriere în club.
‎Abia aștepți, nu?
‎Nu vreau să mai pierd timp după ce decid!
‎Familia mea nu-și permite o facultate ‎privată. UAT e singura mea opțiune.
‎Secția de pictură de la UAT
‎are cea mai mică rată ‎de admitere din Japonia.
‎Rata de admitere a noilor ‎absolvenți e de circa 0,5%.
‎Cum?
‎Doar cinci absolvenți noi pot intra. ‎E normal să pici de trei sau patru ori.
‎UAT e singura mea opțiune.
‎La naiba, ce nebunie!
‎Dar nu m-am simțit nicicând mai viu
‎până să pictez tabloul acela albastru.
‎Inima a început să-mi bată mai repede acum.
‎Subtitrarea: Elena Irimia