EN NETFLIX-SERIE
AWAKENING TO THE JOY OF PAINTING
Japan tar frisparket. Det er en krysspasning!
-Ja! -Mål!
-Vi scoret mål! -Japan er tilbake!
Vi skal til finalen!
For et flott skudd!
RAMEN
Ramen er så godt etter en våkenatt.
-Absolutt. -Absolutt.
Det var det beste målet noensinne.
-Ja. -Det neste er finalen.
-Det var fantastisk, var det ikke? -Jo.
PABLO PICASSO-UTSTILLING
"Picasso"?
Hva er så flott med Picasso?
Jeg kunne malt dem.
Hvor drar vi nå?
Hjem til Sumida?
Greit. Drikke mer.
Kommer Yatora?
Han kommer ikke.
Det er midt i uken.
Han får toppkarakterer.
Beklager at jeg ikke ble med.
Dere burde også møte opp på skolen,
ellers stryker dere.
-Ja, greit. -Ja, greit.
TENTAMEN YATORA YAGUCHI, RANG: 4
Hvordan klarte du så høy rang? Bevares!
En slamp som deg som spiller hele dagen…
Er du et geni?
Er det så åpenbart?
Jeg bare tuller.
Jeg jobber faktisk hardt.
Jeg hørte vi skulle fylle ut karriereplanleggingsskjemaer.
Og vi har to år igjen av studiet.
Jeg har ingen planer.
Hva med deg, Yatora?
Har du funnet ut av det?
Yuka-chan!
Du trenger ikke å løpe!
Yuka-chan, hvem er det?
Var det et nurikabe-brett?
Hvem vet?
"Min favorittscene."
Dere har to timer på å male.
Ok. Begynn å male.
"Min favorittscene"? Er dette barneskolen?
Bare mal det du vil og ta imot karakteren. Det er ikke så ille.
Yatora, la meg bomme en sigarett.
Min favorittscene er å begrave ansiktet i puppene til jenta mi.
Hadde du malt det, ville gamla dødd av sjokk.
Jøss! Det høres fantastisk ut!
Veldig godt valg!
Er jenta di barmfager?
Håper du kan fange hvor store og myke de er i maleriet.
Og hvordan de disser.
Den gamle damen er gal.
Jeg er hjemme.
Velkommen tilbake, Yakkun.
Hadde du det gøy hos kompisen din?
Ja, det var gøy.
Så utslitt.
INFORMASJON OM UNIVERSITETSEKSAMEN
Det må være mamma.
Det er for meg like tilfredsstillende
å bedre resultater på prøver
eller bygge forhold som det er å møte kravene.
Jeg la mer innsats i det enn andre.
Og innsatsen gir belønning.
SUMIDA: FINALE ÅTTE. UTASHIMA: JA!
Jeg er ikke et geni.
GAMLE ORD, ENGELSKE ORD TOKYO UNIVERSITET ENGELSKE ORD
Det føles tomt å motta ros for det.
Hvorfor er alt
så meningsløst?
Så deprimerende.
Helvete.
Et maleri fra kunstklubben?
Jøss.
Hvorfor har vedkommende grønn hud?
En goblin?
Denne personens hud
ser også litt grønn ut.
Ikke rør det.
Det er ikke tørt ennå.
Er du her for kunstklubben?
Det er hver tirsdag og torsdag.
Eller
leter du etter denne?
Takk.
Du er en festrøyker.
Den er krøllete, men full.
Hvis du ikke liker det, slutt å ødelegge helsen din for venners skyld.
Jeg blir bekymret av å se på deg.
-Ha det. -Hei, vent.
Jeg er bekymret for deg også, Ryuji, når jeg ser deg kledd sånn.
Hva?
Hvorfor oppfører du deg så overlegent?
Ryuji.
Kan du slutte å kalle meg det?
Traff jeg en nerve da jeg kalte deg festrøyker?
Unnskyld?
Jeg snakker ikke raringspråk. Kan du snakke japansk?
Du har fortsatt et pent ansikt.
Så du ble med i kunstklubben. Skal du gå på kunstskole?
Vet du hvor mye det koster?
Medisin-, farmasøyt-, tannlege- og kunststudier koster mest.
Og du har ingenting å gå til etter kunstskolen.
Så du bør bruke det pene ansiktet til å finne en rik partner.
Du verden.
Du vet mye, Yaguchi.
Det er sant.
Kunstskolen kan koste en formue.
Men det er privatskolene som er dyre.
Den eneste offentlige kunstskolen, Tokyo kunstakademi,
har en årlig avgift på bare rundt 500 000 yen.
Beklager at jeg var uhøflig mot et medlem av kunstklubben.
Jeg forstår ikke hvordan du kan gjøre hva du vil
uten å sørge for at du kan leve av det.
Jeg velger heller tryggere og mer vanlige studier.
Vel, faktisk
var nesten alle de berømte kunstnerne besatt av penger.
Picasso malte portretter av kunsthandlere i deres foretrukne stil.
Han var en forretningsmann.
Jaså?
Yaguchi, du er litt for opptatt av å tilfredsstille folk.
Jeg er ikke interessert
i hva folk mener.
Jeg vil vite hva som er verdifullt for deg.
Det er greit at du sover i kunsttimen.
Men du har ikke begynt på "Min favorittscene", har du?
Vis meg scenen du vil dele med alle.
Kunst er gøy.
Folk som er tro mot seg selv lager stor kunst.
Kunst er et språk uten ord.
Jeg skjønner det ikke.
Tre minutter igjen av finalen.
-Jeg er nervøs. -Straffe til Japan.
Folk som er tro mot seg selv, kan ikke overleve i dette samfunnet.
Skjønner hun ikke det?
Kunst er bare en gjeng raringer som leker med talentet sitt.
Hun vet ingenting om meg.
Det er mitt…
-Mål! -Ja!
Ja, det er mitt problem.
Så hvem
hører disse følelsene til?
Det er andres harde arbeid.
Ikke ditt.
Ikke mitt heller.
Disse følelsene tilhører ikke meg.
PABLO PICASSO-UTSTILLING
9. MARS TIL 10. JUNI DEN KOMMUNALE KUNSTHALLEN
Går det bra?
Jeg henter litt vann til deg.
Yatora, kom og hjelp oss.
Ok.
Opp med deg.
Hei.
Shibuya tidlig om morgenen
er ganske fint, er det ikke?
Seriøst? Det stinker søppel.
Hva er det med deg?
Prøver du å oppføre deg poetisk? Bevares!
Hva gjør jeg?
Jøss, den er tung.
Til kunstrommet?
Så dette er maleriet ditt?
Ja, men jeg jobber fortsatt med det.
Hvorfor er personen til venstre grønn?
Du har et godt øye.
Klassisk teknikk.
Hvis man blander maling med rødfargen sinober
med sølvhvit
og maler det på terre verte, den grønne malingen,
gjør komplementærfargene at huden blir vakker.
Virkelig?
Du er utrolig.
Så talentfull.
Jeg er ikke talentfull.
Jeg tenker bare mer på kunst enn andre.
Og
man må studere metoder for å lage kunst.
Så å avfeie det som "talent"
er som å si at jeg ikke selv har gjort en innsats.
Jeg beklager.
Ikke gjør det.
Jeg beklager.
Du ga meg bare et kompliment.
Nei, jeg forstår.
Mori,
har du sett Shibuya tidlig om morgenen?
Det er Shibuya, men
det er stille og blått.
Blått…
Ja.
Så blått!
Beklager.
Jeg drar bare til Tokyu Hands i Shibuya.
Men en lærer
sa én gang til meg:
"Om det er blått for deg,
la det være blått, om det er et eple eller kanin."
Til nå har jeg tegnet blå ting med kun én type blå maling.
Men jeg kan tynne ut malingen med vann.
Kanskje jeg burde prøve flere farger, som henne.
Puppene er ferdige!
Fyll hele arket først.
Bruk så blyant til å tegne bygningene.
Hvordan kan jeg gjenskape
den trege atmosfæren?
Med stillhet.
Et ukjent Shibuya.
Som begynnelsen på en ny dag
før man sovner.
En blå verden.
Det stinker søppel.
Kanskje det gjør det.
Bygningene var ikke engang blå.
Men jeg liker det fortsatt.
Å uttrykke at jeg liker noe
er skummelt.
Hvorfor malte jeg ikke dette tidligere?
Yatoras maleri er så blått.
Er det himmelen?
Er det havet?
Ja.
Dette er vakkert.
Hvem malte dette…
Jeg tar det tilbake.
Noen roste arbeidet ditt.
Du har talent.
Det er Shibuya, er det ikke?
Kanskje det er tidlig på morgenen?
Da vi dro og spiste ramen etter å ha vært oppe hele natten?
Ja! Jeg ser det for meg.
Stemningen var akkurat sånn.
Så det er sånn du ser det, Yatora.
Yatora?
Hva?
Du er så søt, Yatora.
For første gang i mitt liv
hadde jeg en ordentlig samtale med andre.
Hør her, ikke glem å levere inn skjemaene i morgen.
Hørte dere meg?
-Ja, sir. -Ja, sir.
2. KLASSE KARRIEREPLANLEGGINGSSKJEMA
Yatora, la oss gå.
Hjem til Sumida igjen.
Ja, klart.
Hva?
YUKA: LEDIG ETTER SKOLEN, YATORA? HÅPER DU KAN HJELPE
Så du er hjelperen Yuka-chan nevnte.
Takk, Yaguchi. Jeg setter pris på hjelpen.
Hva er det?
Ingenting.
Er maleriet for en konkurranse?
Det er opptaksprøven til MKA.
MKA?
Musashino kunstakademi.
Jeg skjønner.
Hvilke andre skoler søker du på, Mori?
Tokyo kunstakademi og Tama kunstakademi, tror jeg.
Jeg ville blitt lettet om jeg kom inn på MKA gjennom opptaksprøven.
Har du bestemt deg, Yuka-chan?
Ikke i det hele tatt.
Jeg var på mange studiemesser i fjor,
men jeg har ikke engang valgt studieretning.
Du må bestemme deg snart.
Ja, jeg vet det.
Yaguchi.
Ja?
Maleriet ditt viste mye ambisjon.
For å gjøre blåfargen dypere
brukte du andre kalde farger, som grønt og lilla, ikke sant?
Ja, helt tilfeldig.
Du gjorde det kanskje på måfå,
men det er tydelig at du ville uttrykke noe i dette maleriet
ved å velge farger som gjorde blåfargen mer frisk.
Men dette maleriet er ikke ferdig ennå.
Bli med og mal etter vi har ryddet.
Nei.
Jeg må hjem og lese.
Jeg ble glad av å få ros for maleriet mitt.
Men…
Saito blir byttet ut.
For et uventet trekk.
Absolutt. Forventningene var høye.
Hør her, Yakkun.
Vi har ikke råd til privatskole.
Jeg vet det.
Dette er bortkastet tid.
Det er bortkastet tid.
Bortkastet tid!
Jøss, du har tegnet mye.
Jøss. Flott.
Veldig bra arbeid.
Jeg håpet du kunne gi meg råd om forbedring.
Jeg føler at jeg kunne tegnet bedre.
La oss se.
La oss ta denne klasseromsscenen.
I stedet for å la alle være samme størrelse,
om du tegner de lenger unna mindre,
kan det skape en følelse av dybde.
Jøss. Det er sykt!
Denne også. Bruk samme metode.
Du har rett.
Men du har gjort en god jobb med denne scenen.
Om du føler glede, spenning og lidenskap mens du lager kunsten,
vil den som ser det også like det du har gjort.
Vi må komme oss av gårde.
-Saeki Sensei! -Ja?
Hvorfor gå på kunstskole uten garanti
for at du kan leve av det?
Du kan se nærmere på verkene og produktene til dine jevnaldrende.
Og de har rikelig med ressurser og utstyr.
Flere muligheter til å vise frem arbeidet ditt.
Og du kan lære forskjellige teknikker.
Du kan male uten å gå på kunstskole.
Mange store kunstverk ble laget på hobbybasis.
Men…
"Bare la lidenskapen være en hobby."
Det er noe en voksen ville sagt.
Ungdom som ikke gjør sitt beste, er de som mangler lidenskap.
Er det ikke naturlig å satse alt på å forfølge lidenskapen din?
Jeg…
For å være ærlig, føler jeg meg splittet.
Jeg har bare ikke selvtillit.
Tror du jeg kunne
komme inn på en kunstskole?
Jeg vet ikke.
Men når de som jobber hardt gjør ting de liker,
er de ustoppelige.
Jeg…
Jeg tar med klubbsøknaden i morgen.
Du kan ikke vente, eller hva?
Jeg vil ikke kaste bort tid når jeg har bestemt meg.
Familien min har ikke råd til privatskole. TKA er det eneste valget mitt.
Forresten, malestudiet til TKA
har det tøffeste opptaket i Japan.
Kun rundt 0,5% av søkerne slipper inn på studiet.
Hva?
De slipper kun inn fem om gangen. Det er vanlig å feile tre eller fire ganger.
TKA er det eneste valget mitt.
Helvete, det er sprøtt.
Men jeg har aldri følt meg så levende
som når jeg lagde det blå maleriet.
Hjertet mitt begynte å hamre nå.
Tekst: Arnfinn Vassbø