SERIÁL NETFLIX
PROBUZENÍ RADOSTI Z MALOVÁNÍ
Volný kop Japonska! A centr letí!
- Jo! - Gól!
- Dali jsme gól! - Japonsko jde do vedení!
Jdeme do finále!
Nádherná střela!
RAMEN
Ramen je to nejlepší po probdělé noci.
- Souhlas. - Souhlas.
To byl ten nejlepší gól vůbec.
- Jo. - A finále už čeká.
- To bylo super, ne? - Jo.
VÝSTAVA PABLA PICASSA
„Picasso“?
Nechápu, co je na Picassovi tak super.
To bych zvládnul i já.
Tak kam půjdeme teď?
K Sumidovi?
Jasně. Ještě se napijem.
Jatora jde taky?
Nepřijde.
Je pracovní den.
On je premiant.
Omlouvám se, že jsem s vámi nešel.
Měli byste občas zajít do školy,
jinak propadnete.
- Jo, jasně. - Jo, jasně.
POLOLETNÍ VÝSLEDKY
Kde jsi sebral takové známky?
Vždyť celý den něco paříš…
Ty jsi génius?
Je to tak vidět?
Dělám si srandu.
Vlastně dost dřu.
Prý se chystá průzkum kariérního směřování.
Dva roky před maturitou.
Nevím, co chci dělat.
A co ty, Jatoro?
Ty už víš?
Juka-čan!
Nemusíš utíkat!
Kdo je Juka-čan?
To je hrací deska nurikabe?
Co já vím?
„Mé oblíbená místo“.
Máte na to dvě hodiny.
Můžete se do toho pustit.
„Mé oblíbené místo“? Jsme snad na základce?
Prostě namaluj, co chceš, a dostaneš známku. Není to tak hrozný.
Jatoro, dej mi cígo.
Moje oblíbený místo je výstřih mojí holky.
Kdybys to namaloval, tak by ta ženská dostala šok.
Chlapče! To zní skvěle!
Skvělá volba!
Má tvoje holka velká prsa?
Snad na obraze zachytíš, jak jsou velká a jemná.
A jak se natřásají.
Ta baba je cvok.
Jsem doma.
Vítej doma, Jakkune.
Užil sis to u kamaráda?
Jo, byla to zábava.
Mám dost.
INFORMACE O PŘIJÍMACÍCH ZKOUŠKÁCH
To bude od mámy.
Získání lepších výsledků z testů
nebo budování vztahů
je pro mě jako plnění kvót.
Snažím se víc než ostatní.
A snaha se vyplácí.
SUMIDA: FINÁLE V OSM.
Nejsem génius.
ANGLICKÝ SLOVNÍK SLOVNÍK
Když mě za to chválí, necítím vůbec nic.
Proč mi nic nedává
žádný smysl?
Je to vopruz.
Sakra.
Obraz z výtvarného kroužku?
Páni.
Proč má ten člověk zelenou pleť?
Skřet?
Její kůže
je taky trochu zelená.
Přestaň na to sahat.
Ještě to nezaschlo.
Jdeš do uměleckého kroužku?
Je každé úterý a čtvrtek.
Nebo
hledáš tohle?
Díky.
Jsi společenský kuřák.
Je pomačkaná, ale pořád plná.
Jestli se ti to nelíbí, nenič si kvůli kamarádům zdraví.
Mám o tebe strach.
- Tak ahoj. - Hele, počkej.
Taky si o tebe dělám starosti, když tě vidím takhle oblečeného, Rjúdži.
Co?
Vážně se nestydíš a chceš mě ponižovat?
Rjúdži.
Můžeš mi tak přestat říkat?
Tebe se ten společenský kuřák dotknul?
Prosím?
Promiň, neumím magorsky. Mluv japonsky, prosím.
Pořád máš hezkou tvářičku.
Takže jsi v uměleckém kroužku. Chceš na uměleckou školu?
Víš, kolik stojí školné?
Medina, farmacie, zubařina a umělecké školy jsou nejdražší.
Po umělecké škole tě nic hezkého nečeká.
Takže použij tu tvářičku a najdi si bohatého křena.
No páni.
Ty se vyznáš, Jaguči.
Je to pravda.
Umělecké školy tě můžou stát jmění.
Ale drahé jsou jen soukromé umělecké školy.
Tokijská univerzita múzických umění
stojí ročně na školném asi jen 500 000 jenů.
Omlouvám se, že jsem byl hrubý k členům kroužku.
Nechápu, jak můžou dělat, co chtějí,
a nic si tím nevydělat.
Radši bych si vybral bezpečnější a obyčejnější cestu.
No, vlastně,
téměř všichni slavní umělci byli posedlí penězi.
Picasso maloval portréty ve stylu podle přání zákazníků.
Byl to docela slušný obchodník.
Vážně?
Jaguči, myslím, že se až moc snažíš potěšit lidi.
Chci vědět,
co ostatním neříkáš.
Chci vědět, co je pro tebe důležité.
Nevadí mi, že spíš na hodinách umění.
Ale ještě jsi nezačal malovat své „Oblíbené místo“, že ne?
Ukaž mi místo, o které se chceš podělit s ostatními.
Umění je zábava.
Lidé, kteří jsou sami sebou, dělají skvělé umění.
Umění je jazyk beze slov.
Nechápu to.
Poslední tři minuty finálového zápasu.
- Jsem nervózní. - Penalta pro Japonsko.
Lidé, kteří jsou sami sebou, v téhle společnosti nemají šanci.
Copak to nechápe?
Umělci jsou jen banda cvoků, co si hrají s talentem.
Nic o mně neví.
To je můj…
- Gól! - Jo!
Jo, je to můj problém.
Tak komu
tyhle city patří?
Někdo jiný tvrdě dře.
Ne vy.
Ani já.
Tyhle city mi nepatří.
VÝSTAVA PABLA PICASSA
OD 9. BŘEZNA DO 10. ČERVNA SÁL RADNICE
Jsi v pohodě?
Donesu mu vodu.
Jatoro, pomoz nám.
Dobře.
Tak pojď.
Hele.
Takhle brzy ráno
je v Šibuji hezky, co?
Vážně? Hrozně to tu smrdí.
Co je to s tebou?
Na co si to hraješ? Bože!
Co to dělám?
Páni, to je tíha.
Do učebny výtvarky?
Takže tohle je tvůj obraz?
Jo, ale ještě není hotový.
Proč je ten člověk vlevo zelený?
Máš dobrý postřeh!
Klasická technika.
Když smícháš tuhle rumělkovou barvu zvanou Vermilion
s odstínem Silver White
a pak tím maluješ na zelenou barvu Terre Verte,
tak tyhle doplňkové barvy krásně zvýrazní pokožku.
Vážně?
Jsi úžasná.
Máš talent.
Nemám talent.
Jen o umění přemýšlím víc než ostatní.
A navíc,
kdo chce opravdu tvořit, musí ovládat techniku.
Takže když tomu řekneš „talent“,
vypadá to, jako bych se vůbec nesnažila.
Omlouvám se.
To nemusíš.
Promiň.
Byl to jen kompliment.
Ne, chápu to.
Mori,
už jsi někdy viděla Šibuju brzy ráno?
Je to Šibuja, ale…
je tichá a modrá.
Modrá…
Jo.
Hodně modrá!
Promiň.
Chodím tam jen do Tokyu Hands.
Ale jednou
mi učitelka řekla,
„Pokud ti to připadá modré,
tak ať je to modré, i když je to jablko nebo králík.“
Doteď jsem maloval modré věci jen jedním druhem modré barvy.
A barvu ředím jen vodou.
Možná bych měl zkusit vrstvit barvy jako ona.
Kozy jsou hotový!
Napřed vyplním celou čtvrtku.
Pak tužkou nakreslím budovy.
Jak ale vytvořit
tu línou atmosféru?
S tichem.
Neznámá Šibuja.
Jako začátek nového dne,
než usnu.
Modrý svět.
Hrozně to tu smrdí.
Možná ano.
Vždyť ani budovy nebyly modré.
Ale i tak se mi to líbí.
Děsí mě, když mám vyjádřit,
že se mi něco líbí.
Proč jsem to nenamaloval dřív?
Jatorův obraz je celej modrej.
Je to nebe?
Je to moře?
Jo.
To je krása.
Kdo to maloval…
Beru to zpátky.
Někdo tě pochválil.
Máš talent.
To je Šibuja, co?
Někdy brzy ráno?
Když jsme si chtěli dát ramen po probdělé noci?
Jasně! Už to vidím.
Mělo to přesně takovou atmosféru.
Tak takhle to vidíš, Jatoro.
Jatoro?
Co?
Jatoro, ty jsi roztomilej.
Tehdy jsem poprvé v životě
s někým opravdu vážně promluvil.
Poslyšte, nezapomeňte zítra odevzdat dotazník.
Slyšíte mě?
- Ano. - Ano.
2. ROČNÍK PRŮZKUM KARIÉRNÍHO SMĚŘOVÁNÍ
Jatoro, jdeme.
Zase k Sumidovi.
Jo, jasně.
Co?
JUKA: BUDEŠ MÍT PO ŠKOLE ČAS? POTŘEBUJI POMOCT
Tak ty jsi ten pomocník od Juka-čan.
Díky, Jaguči. Jsem ráda, že nám pomůžeš.
Co je?
Nic.
Přihlásíš se s tím obrazem do soutěže?
Je to pro přijímačky na AUM.
AUM?
Akademie umění Musašino.
Aha.
Mori, na jaké další školy se hlásíš?
Na Tokijskou univerzitu múzických umění a na Akademii umění Tama.
Ulevilo by se mi, kdybych se dostala na AUM.
A co ty, Juka-čan?
Vůbec nevím.
Loni jsme se byli podívat na hromadě škol,
ale zatím nemám ani obor.
Musíš se rozhodnout co nejdřív.
Jo, já vím.
Jaguči.
Ano?
Je to dobrý obraz. Má ambice.
Aby byla modrá ještě hlubší,
použil jsi i jiné barvy, například zelenou a fialovou, že?
Ano, náhodně.
Možná jsi to dělal náhodně,
ale je jasné, že jsi tím obrazem chtěl něco vyjádřit.
Vybral jsi takové barvy, aby modrá působila svěže.
Ale ještě to není hotové.
Až to tu uklidíme, můžeš malovat s námi.
Nemůžu.
Musím se jít domů učit.
Pochvala mého obrazu mě potěšila.
Ale…
Saitó je střídán.
Je to nečekaný tah.
Rozhodně. Hodně jsme si od toho hráče slibovali.
Poslouchej, Jakkune.
My si soukromou školu nemůžeme dovolit.
Samozřejmě, já vím.
Tohle je jen ztráta času.
Je to ztráta času.
Ztráta času!
Páni, hodně jsi toho nakreslil.
Moc hezké.
Dobrá práce.
Doufal jsem, že mi poradíte, jak se zlepšit.
Myslím, že bych mohl malovat líp.
Tak se podíváme.
Například tato scéna ve třídě.
Místo toho, aby byli všichni stejně velcí,
zkus ty vzdálenější namalovat menší,
tím vytvoříš hloubku.
Ty jo. Hustý!
A ještě tohle. Zkus použít tuto techniku.
Máte pravdu.
V téhle scéně jsi odvedl dobrou práci.
Když při tvorbě cítíš radost, vzrušení a vášeň,
užije si stejné pocity i divák.
Měli bychom jít.
- Paní učitelko. - Ano?
Proč chodit na uměleckou školu, když není záruka
že se tím dá uživit?
Dostaneš se blíž k dílům svých spolužáků.
A mají spoustu zdrojů a vybavení.
Budeš mít více příležitostí ukázat svou práci ostatním.
Můžeš se naučit různé techniky.
To ale neznamená, že bez umělecké školy nemůžeš malovat.
Mnoho velkých uměleckých děl vzniklo jen pro zábavu.
Nicméně…
„Nech si svou vášeň pro koníčky.“
To by asi řekl někdo dospělý.
Děti, které se nesnaží, jsou ty, kterým chybí vášeň.
Cožpak není přirozené, věnovat se své vášni vší silou?
Já…
Upřímně, jsem trochu rozpolcený.
Prostě si nevěřím.
Myslíte, že bych mohl
jít na uměleckou školu?
Nevím.
Ale když se pracanti pustí do toho, co mají rádi,
jsou nezastavitelní.
Já…
Zítra přinesu přihlášku do kroužku.
Nemůžeš se dočkat, co?
Když se rozhodnu, nechci ztrácet čas.
Moje rodina si soukromou školu nemůže dovolit. TUMU je moje jediná šance.
Mimochodem, tamní katedra malířství
má nejnižší míru přijatých uchazečů v Japonsku.
U maturantů se pohybuje kolem půl procenta.
Co?
Dostane se tam jen pět nových studentů. Opakovaný neúspěch je normální.
TUMU je moje jediná možnost.
Sakra, to je šílený.
Ale nikdy jsem se necítil tak skvěle,
jako když jsem maloval ten modrý obraz.
Právě mi začalo bušit srdce.
Překlad titulků: Jan Tvrdík