- O ceri în seara asta? - Da. Ai vreun sfat?
Fă un gest măreţ. Am făcut deseori treburi de-astea.
N-a făcut niciodată aşa ceva. Nu-i stătea în fire.
40 000. Oferă cineva 45?
De fapt, cererea lui David a fost singurul moment în care m-a surprins.
Am fost împreună toţi cei patru ani de facultate ai ei.
Eu prinsesem un loc la masteratul de arhitectură,
aşa că nu plecam din Chicago.
Din senin, primesc o ofertă de la o galerie de artă excelentă din LA.
70 000?
- Şaptezeci. - 70 000!
Cu o seară înainte de absolvire...
Îmi spune că pleacă. Sunt calm. Mă bucur pentru ea.
Face o criză.
A doua zi, la ceremonie,
mă îndrept spre decan, să-mi iau diploma,
când, deodată, mă trezesc cu David lângă mine,
în genunchi.
Începe să plângă...
Eram atât de jenată!
Toată lumea bate din palme şi aclamă.
Mai puţin părinţii ei. O considerau prea tânără.
Credeau că pot găsi unul mai bun. Dar cine-şi ascultă părinţii?
Vândut Georgiei Cotton!
Pe scurt, nu s-a mutat în California.
După o lună, era gravidă cu Lily.
Incredibil! Cât a trecut de atunci?
Stai să calculez...
Pe 7 martie se fac 25 de ani.
Incredibil! 25 de ani de căsnicie.
Doamne, nu suntem căsătoriţi.
Doamne, nu!
Am divorţat după cinci ani.
Şi n-a fost un divorţ amiabil, cum vezi la televizor.
Dacă pot, evit să fiu pe acelaşi fus orar cu el.
Dar mâine e absolvirea lui Lily, de asta am venit.
Trebuie să fie stânjenitor.
Ce? Nu, a trecut mult timp.
Da, e un coşmar.
Nota, vă rog!
Ce faci?
- Împachetez. - Muncă!
Nu face asta. De ce împachetezi muncă?
Pentru că e o vacanţă scurtă, urmată de o viaţă lungă.
M-am gândit la asta.
Nu cred că sunt în stare să fiu adult.
Eu n-am de ales.
Bună, mamă!
Îmi calc hainele şi mă întreb unde stau.
Nu că ar conta. Pentru mine. Nu îmi pasă absolut deloc.
Atunci, de ce... Stai puţin, e tata.
- Tată, sunt cu mama pe cealaltă linie. - N-o saluta din partea mea.
Nu staţi unul lângă celălalt!
Sunteţi în capete opuse ale sălii, care e cât Rhode Island.
Ăsta e cel mai mic stat.
Promiţi că nu faci comentarii răutăcioase şi nu eşti pasiv-agresivă?
Dar pot să fiu agresiv-agresivă?
- Te iubesc! - Şi eu.
O să fie o zi insuportabilă.
Termină! Dăm mâna cu un moş şi purtăm o pălărie tâmpită.
- Ce s-ar putea întâmpla? - Stau unul lângă celălalt.
ABSOLVIRE
Bună ziua!
Scuzaţi-mă... Mă iertaţi!
În numele profesorilor şi angajaţilor de la Universitatea Pullman...
E o zi importantă.
... am privilegiul să urez bun-venit părinţilor,
familiilor şi prietenilor absolvenţilor.
Nu pot să cred!
Bănuiesc că e locul meu. Tu n-ai mai fost cu o femeie de când avea Lily aparat dentar.
Măcar umblu cu persoane de vârsta mea.
Nu-l placi pentru că e francez.
Îmi plac francezii.
Îmi plac cartofii prăjiţi, pâinea, muştarul lor.
I-am spus lui Lily să nu ne aşeze laolaltă.
Ai sunat-o? Ce penibil!
- Începe. - Nu mă şuşui!
Fără alte introduceri, să facem apelul!
- Wren Butler. - Da!
Wrenny!
- Scuză-mă, e cotiera mea. - Nu, e la mijloc.
- Tipic pentru tine. Mereu iei ceva. - Nu e o metaforă, e o cotieră.
- Dă-mi jumătate! - Încetează!
Dă-mi jumătate! Ce-i cu tine?
- Vreau jumătate! - Lily Cotton.
- Fă o poză! - Fă tu!
- Eu trăiesc clipa. - De ce ai nevoie de poză?
Ca să nu uit clipa.
- Te iubesc! - Eu, mai mult.
- Sunt foarte mândră! - Mai mândru.
- Cea mai mândră! - Cel mai mândru!
N-aş putea fi mai mândră. Explodez.
Are nasul meu. Cu plăcere, scumpo!
Te iubesc, Lily!
- Nu pot să cred că fetiţa mea e avocată. - Nici eu.
- Nu mai ţipaţi! - Cine ţipă?
Iarăşi!
Unii dintre noi au băut vreo şapte Jägerbombs în plus aseară.
Doar unul în plus. Celelalte şase au picat la fix.
E un zbor lung către Bali. Poţi să dormi în avion.
Lily poate să lucreze în avion.
A avut cel puţin 90 de ore de examene în ultima săptămână.
În următoarele trei luni se angajează la cea mai bună firmă de avocatură din Chicago.
Nu poţi să vii la o bătălie serioasă înarmată cu un ten bronzat.
Trebuie să se relaxeze, iar tu trebuie să te calmezi.
Nimeni din istorie nu s-a calmat pentru că i s-a spus să se calmeze.
- Ştiu asta. - Ştii.
Vorbiţi mai încet!
Mi-am luat dosare şi cremă de protecţie. O să fie bine.
- Măcar o dată ai putea să mă susţii. - Aş putea, dar ar însemna să greşesc şi eu.
Ar trebui să plecăm.
Vezi ce-ai făcut? Ai stricat despărţirea!
Eu am făcut asta?
- Nu doar el. Pa! - Te iubesc!
Vezi? Nu doar eu.
- Pa! - Pa, tată!
Pa!
Pa, părinţii lui Lily!
Părinţii mei nici nu ştiu că plec.
Te iubesc! Ai grijă de tine!
- Fă alegeri bune! - Întotdeauna.
Rareori.
Şi a plecat.
- Ne mai vedem... Niciodată. - Sper că nu aşa de curând.
#ÎnParadis Bun-venit în Bali
David-Cotton - Sigur e în regulă să atingi maimuţele alea?
Distracţie plăcută! O meritaţi!
Cum e wifi-ul?
BILET PENTRU PARADIS
Locul ăsta e incredibil.
Eu zic să ne mutăm aici.
Îmi mai trebuie cremă de protecţie.
Eu zic să ne gândim la asta.
- Serios... - Stai!
Unde e ambarcaţiunea?
Rahat! Ne-au uitat.
Nu, e în regulă. Suntem bune înotătoare.
Cât de departe crezi că e?
1,5 km?
150 km? Cum să-ţi dai seama?
Bine. Haide!
Bine...
- Lily? - Ce?
Dacă nu ajungem, te iubesc ca pe o soră.
- Nu vorbi! Păstrează-ţi energia. - Bine.
Îţi urăşti sora.
Da.
Te iubesc aşa cum ar trebui să-ţi iubeşti sora,
dacă sora n-ar fi o jigodie.
Aici! Ajutor!
- Veniţi aici! - Aici!
- Hei! - Ajutor!
Vezi? O să fie bine.
Eu văd doar un tip foarte sexy în barcă.
Sunteţi cam departe ca să înotaţi.
Ne-au uitat aici.
Cum ar putea să vă uite?
Asta zic şi eu.
Ai grijă! Te-am prins.
Eşti bine?
Da.
Eu sunt Lily.
Îmi pare bine, Lily. Eu sunt Gede.
Hei!
Ajutor!
Ce faci când nu înoţi pentru a supravieţui?
Sunt avocată. Adică o să fiu când ajung acasă.
- Abia am terminat facultatea. - Vino!
Interesant!
Ţi se pare?
Ţie nu?
Nu ştiu...
Toată viaţa am muncit pentru un obiectiv îndepărtat.
Acum, că l-am atins,
mă întreb dacă nu cumva a fost un plan greşit.
Nu ştiu, dar e prea târziu.
Nu pot să nu fac asta. Nu-i pot dezamăgi pe toţi.
Pe cine ai dezamăgi?
Pe părinţi, în primul rând.
Şi pe mai cine?
Doar pe ei.
Care-i povestea ta?
Sunt cultivator de iarbă-de-mare.
- Ce? - N-am auzit propoziţia asta prea des.
N-ai umblat cu cine trebuie.
Tata a cultivat iarbă-de-mare, ca şi bunicul.
Şi tatăl bunicului tău?
Era pescar. Nu pot fi toţi extraordinari.
De ce te uiţi aşa la mine?
Iartă-mă!
Dar...
Am o dorinţă nebunească...
Vreau foarte mult să te sărut.
Dar stai liniştit, n-o să fac ceva brusc...
Apa e caldă.
Bine.
Ai ieşit de mult?
Podeaua nu e foarte comodă.
Mi-ar plăcea să merg la muncă în costum de baie.
Asta nu-i muncă.
E un parteneriat cu Dewi Danu, zeiţa mării.
Trebuie doar să-i înţelegem mareea şi toanele,
să nu aruncăm plastic în ea, să nu îi epuizăm resursele,
iar ea ne oferă vieţi minunate.
Natură, zei, oameni.
Dacă sunt în echilibru, ai armonie.
Eu sunt dezechilibrată.
Îţi poţi găsi echilibrul aici.
Los Angeles După 37 de zile
E un comentariu sălbatic asupra iluziei de libertate din societate.
Dar priveşte mai atent şi o să remarci o compasiune fundamentală care...
Cred că e cu fundul în sus.
Serios?
El mobil
Scuză-mă, te rog!
Lucrez, David, n-am timp.
Dacă nu te-ai făcut oncologă între timp, poţi să vorbeşti.
Mereu îmi batjocoreşti meseria.
Tu batjocoreşti ce faci.
- Verifică-ţi e-mailul! - Îl verific. Eşti blocat.
- Ne-a scris Lily. - Orice ar fi, e vina ta.
Ce a făcut?
Scuzaţi-mă!
Mulţumesc.
Suntem zborul 576, East Atlantic, fără escală până la Denpasar, Bali.
Vă mulţumim pentru răbdare, le urăm bun-venit pasagerilor din Los Angeles!
- Doriţi şampanie? - Două, vă rog!
Beau doar când zbor.
Sunt Beth-Ann Flannery.
Mă împrietenesc cu colegii de scaun. În caz că ne prăbuşim,
asta îmi creşte şansele să mă scoată din epavă.
Am doi copii şi un câine...
Bine?
Scuzaţi-mă, doamnă, lucrurile dv. sunt pe locul meu.
Scuze!
- Nu pot să cred! - Îţi baţi joc de mine.
- Vorbeşti engleză! - Încă te mai prefaci turist italian?
- Doamnă, vreau să-mi schimb locul. - Îmi pare rău, avionul e plin.
- Am fost căsătoriţi. - Cei mai urâţi 19 ani din viaţa mea.
- Am fost căsătoriţi doar cinci. - Am pus la socoteală şi recuperarea.
- Nu pot să stau acolo. - Nu pot să vă ajut.
Îţi ofer locul meu. Dar nu uita asta, în caz că ne prăbuşim.
Îmi rămâi datoare!
- Mulţumesc. - Am spus că mă duc eu după ea.
Peste patru zile...
Fiica noastră o să se mărite cu un tip pe care abia l-a cunoscut, departe de casă.
Mijlocul frazei mele a întrerupt cumva începutul frazei tale?
- Renunţă la carieră. - Cum a făcut şi mama ei.
De asta sunt singura care o poate opri.
- Pe el nu-l ascultă. - Ba mă ascultă.
- Ţi-a răspuns la e-mail? - Da.
Iat-o!
- Doamne! Paul! - Paul?
Ştiu că-ţi plac surprizele.
Tu!
Cineva a primit un loc mai bun.
Urăşte surprizele.
- David? Ce cauţi aici? - Zbor în Bali. Tu ce faci aici?
Te duc în Bali.
Nu puteam s-o las să meargă singură, aşa că am făcut schimb cu un prieten.
O să am trei zboruri lungi în Uruguay luna viitoare, dar...
Ce nu facem pentru iubire, nu?
- Ce drăguţ! - Ştiu.
Ce drăguţ!
Oui. Şi eu.
Vai de mine! Ce ochi! Poţi să înoţi în ei.
Sunt albaştri. Mare lucru! Şi şosetele mele sunt la fel.
- Şi francezii sunt amanţi senzaţionali. - E un zvon pe care l-au lansat singuri.
N-ai decât să-ţi spui asta.
Şampanie!
- Două, te rog! - Lăsaţi sticla! Mulţumesc.
Nu cred că e bine să te însoţească în călătorie.
Puţin spus!
Ultima oară când David a fost util
a fost în noaptea în care am creat-o pe Lily.
Nu mă dau în vânt după imaginea asta.
Trăieşti, înveţi, alegi ceva mai bun.
Nu ar trebui să pilotezi avionul, Paul?
Sau măcar să nu săruţi pasagerii?
Doar pe pasagera asta. Singura care contează.
E un concept pe care nu-l înţelegi, dar Paul mă pune pe primul plan.
- Mă susţine în tot ce fac. - Pentru că tot ce face e perfect.
- Exagerează. - Serios?
- O faci? - Nu.
- Ba da. - Dacă zici tu...
E o mică turbulenţă.
Avionul e făcut să se reechilibreze...
Duceţi-vă la locurile voastre!
E casa mea. Grădina mea. Casa mea.
De ce am atâtea poze cu casa mea?
Uite-l pe Charlie, câinele meu.
V-am spus că e bătrân şi bolnav?
- O să fie bine. - Aşa e, o să fie bine.
Lucrurile astea se mai întâmplă.
Piloţii nu sunt magicieni, nu putem controla tot.
Sigur, oamenii înţeleg.
Eşti cel mai slab! Mă mir că nu ne-ai omorât, nenorocitule!
Mai bine pleci, până nu scot furcile.
- Te vedem când ne întorci. - Da.
- Ne vedem peste patru zile. - Da.
Nu e vina ta, Paul! I se putea întâmpla oricui nu ştie ce face.
Unde e Lily?
Parcă primiseşi e-mailul ei. Ne aşteaptă la vapor.
Ce?
Locul ăsta e incredibil!
Ştii ce loc e incredibil?
- Hawaii. Şi e în America. - N-ai fost niciodată în Hawaii.
- Nu ştii unde am fost. - N-ai fost în Hawaii.
Hai să stabilim strategia!
E o tortură pentru amândoi, dar trebuie să facem pace ca să reuşim.
Da, trebuie să ne punem de acord.
- Fără răutăţi. - Fără certuri.
- Susţinem acelaşi lucru. - Exact.
- Când începem? - Imediat după ce o vedem pe Lily.
Îi spunem că nunta s-a anulat şi o aducem acasă.
Dacă-i spunem "nu" lui Lily, ea aude "da".
Eu zic să mergem şi să-i fim alături în toate.
O susţinem, o iubim...
Aşa o păcălim să-l părăsească pe dl Iarbă-de-mare.
Interesant! Mă gândesc la o tactică gen "calul troian".
O facem să creadă că ne dorim nunta. Apoi o convingem să renunţe singură.
Exact asta am spus şi eu.
Nu ai pomenit niciun cal troian.
- Ai înţeles planul? - Normal. E planul meu.
Mulţumesc, băieţi.
Bună!
- Bună! - Bună!
Bună!
Aţi făcut un pact să nu vă ucideţi între voi până nu mă ucideţi pe mine?
Nimeni nu ucide pe nimeni. Sigur, avem întrebări.
Suntem părinţii tăi. Suntem alături de tine.
- Suntem de acord. - Da.
M-am temut de ce o să spuneţi.
Mai ales tu, tată. Ai făcut atac de panică atunci când mi-am pus cercei.
- Da. - Era vorba de igienă.
Ştiu cât voiai să fiu avocată...
- Păi... - Vrem să fii fericită.
Da.
Bine. Ce uşurare!
În regulă.
- Bună, Wrenny! - Bună, Wren!
- Ignoraţi-mă! Sunt aici pentru susţinere. - E în regulă.
O să vă placă aici şi o să vă placă Gede.
- O să vă placă! - Gede? Frumos nume!
- Foarte frumos! - Încetează!
Abia aştept să aflu totul despre fermele de iarbă-de-mare.
Sigur sunteţi de acord?
Pentru că puteţi să-mi spuneţi direct.
Nu e nevoie de un cal troian.
- Ce... - Ce înseamnă asta?
Nu tu mi-ai spus povestea asta, mamă?
- Nu, eu ţi-am spus-o. - Bine.
Nu contează. Amândoi suntem alături de tine.
Da, suntem de acord.
Cursă specială
Nu înţeleg de ce n-am mers direct la hotel.
Ar fi trebuit să ajungeţi acum câteva ore.
- N-a fost vina lui. - Eroare de pilotaj.
Petrecerea de logodnă începe acum, aşa că...
- Cine e prezent? - Doar rudele apropiate.
Bine... Să mergem pe jos!
Poftim?
Ne urcăm în autobuz în vârf. Dar nu poate ajunge acolo plin.
Incredibil! Îmi vreau înapoi cele 4 000 de ce or fi.
Ştii că asta înseamnă 25 de cenţi, nu?
Mamă, tată, el e Gede.
Bună!
- Ai învăţat asta ca să mă faci de râs. - N-ai nevoie de ajutorul meu.
Dle şi dnă Cotton, bine aţi venit în ţara mea şi în casa mea!
Dna Cotton e mama lui. Poţi să-mi spui Georgia.
Cum doreşti, Georgia.
Mie poţi să-mi spui "dl Cotton".
- Bună! - Uite-o pe Wren!
Pa!
Georgia, pot să te duc?
- Haide! - Da...
- Pa! - Ne vedem acolo!
- Nu e incredibil? - Doar dacă dă de pământ cu ea.
- Tată... - Haide!
Asta înseamnă doar rudele apropiate?
Partea incredibilă e că sunt apropiaţi.
Nu uita, te descalţi înăuntru, mănânci cu mâna dreaptă
şi niciodată nu atingi capul cuiva.
De ce aş vrea să ating capul cuiva?
- Bună! - Dle C!
El e Komang şi astea sunt tatuajele lui.
Îmi pare bine.
Nu ştie încă, dar o să luăm micul-dejun împreună mâine.
Bună!
Vine şi ea la micul-dejun?
Trebuie să-mi iau aşa ceva.
- Putri! - Bună!
- Cum ţi-a spus? - Înseamnă "fiică".
Eşti fiica mea. E fiica mea.
De acum înainte, o împărţim.
O să fim uniţi pe vecie în legătura de nezdruncinat a familiei.
- Suntem împreună! - Poţi să-mi dai drumul.
- Bine. - Da.
Acum dă-mi cuţitul tău!
Cuţitul meu?
Dă-mi cuţitul tău!
- N-am cuţit la mine. - N-ai cuţit?
N-am adus unul.
- N-ai cuţit? - Nu...
- Bine. - Nicio problemă.
Obiceiul balinez cere ca, atunci când se întâlnesc,
cei doi taţi să se taie adânc pe antebraţ
şi să se mânjească cu sânge.
Să vezi ce faţă ai făcut!
- Bună! Bateţi palma! - Bună!
Da.
E fantastic că într-o familie atât de mare e mereu ceva de sărbătorit.
Şi, dacă nu au o ocazie, sărbătoresc că sunt o familie mare.
Eu trebuie să învăţ nişte nume, pentru că sunt prea mulţi oameni.
Am făcut un tabel. N-am reţinut prea multe.
De obicei, zâmbesc mult.
Eşti în bucătărie. Ce noutate!
- Lily! - Meme!
Mamă, tată, ele sunt Suli, mama lui Gede, şi Losi, sora lui.
Losi e studentă la medicină.
Fantastic! Îmi pare bine.
A spus "bine aţi venit".
Copiii joacă fotbal aici, dimineaţa, înainte de şcoală.
- Puteţi să jucaţi şi dv. - Nu prea cred, nu-mi place fotbalul.
Cum se cultivă iarba-de-mare?
Folosim plase.
Răsadurile sunt legate cu fire monofilament,
iar după cinci săptămâni le aducem la mal.
Distribuitorul le congelează rapid şi le livrează.
Unde?
Înainte, doar în Japonia. Acum, în toată lumea.
Avem un nou contract cu Whole Foods. Ne găsiţi la colţul străzii.
Spune că eşti foarte frumoasă.
Spune-i că îi mulţumesc.
Şi acum spune că îi aminteşti de un cal foarte atrăgător.
- Serios? - Nu se poate.
Nu, chiar cal a vrut să zică.
Dle Cotton?
- O iubesc foarte mult pe fiica dv. - Te înţeleg.
Şi ştiu că totul se întâmplă foarte repede.
Cred că dv. şi Georgia sunteţi îngrijoraţi.
Păreţi să vă înţelegeţi. Lily iubeşte Bali.
Ar putea fi fericită aici. O vreme.
O vreme?
Nimic nu durează la nesfârşit.
Căsnicia ar trebui să dureze.
Asta am crezut şi eu, până am ajuns faţă în faţă cu Georgia
şi o grămadă de avocaţi, împărţindu-ne lucrurile.
Aşa că simte-te bine! Până când îi pune capăt Lily.
O s-o facă, pentru că e ambiţioasă şi extrem de curioasă.
E o insulă superbă, tu pari un om simpatic,
dar n-o să fie suficient.
Un sfat! Nu faceţi copii.
O să fie mult mai complicat când îi ia şi pleacă în SUA.
Mi-e foame. Ţie nu?
Da, hai să mâncăm ceva!
Azi, în onoarea oaspeţilor noştri,
o să vorbesc în engleză.
Sunt sigură că nu câştigi nimic dacă termini porcul.
Paul e un tip norocos. Are parte de toate criticile tale!
Eu şi Suli primim cu iubire şi pace toţi prietenii şi rudele în casa noastră.
În curând o să fie şi casa lui Gede şi Lily.
Sau nu.
- Gede are îndoieli. - V-am văzut. Ce s-a întâmplat?
Am iniţiat faza a doua.
Coborâm din calul troian şi începem să ucidem.
- Suntem departe de faza a doua. - Poate tu eşti la altă petrecere.
Mie mi se pare că o să moştenim 150 de noi neamuri.
Doamne! Nu vezi lucrurile decât din perspectiva ta.
Toţi oamenii văd lucrurile doar din perspectiva lor.
- De asta ne-ai părăsit pe mine şi pe Lily. - N-am părăsit-o pe Lily.
Pentru căsnicie, trebuie să fie locul potrivit.
Trebuie să fie momentul potrivit.
Trebuie să fie circumstanţele potrivite.
Ar fi trebuit să ne explice şi nouă cineva asta.
Nu îndeplineam nicio condiţie.
Îndeplineam una.
Circumstanţe nepotrivite, moment nepotrivit.
Locul potrivit, lângă lac.
Vă anunţ că Gede se va însura cu Lily peste patru zile,
aşa cum a sugerat Ida Anak Lingsir.
Mamă a copiilor mei, eşti de acord?
Îşi oferă binecuvântarea. Acum şi pe vecie.
David? Georgia? Sunteţi de acord?
Da, ne dăm binecuvântarea.
- Da. - Da, acum.
- Şi pe vecie. - Şi pe vecie.
Excelent. E bine.
A decurs foarte bine.
Aşa e, nici că se putea mai bine.
Despre ce vorbeai cu tata pe plajă?
Despre iarba-de-mare. Avea multe întrebări.
Te iubeşte.
Pe tine te iubeşte. Amândoi te iubesc.
Se pun de acord doar când vorbesc despre mine.
Serios?
E bine de ştiut.
Bine aţi venit la Hotel Waruna!
E o plăcere să vă văd chipurile zâmbitoare.
Domnule, dv. aveţi camera 221. E foarte bună.
Vreau să fiu departe de ea.
- Dumneavoastră, doamnă? - Foarte departe de el.
222. E aproape la fel de bună.
Mai sforăi?
Ştii pe cineva care sforăie mai puţin după ce îmbătrâneşte?
Dacă e să te ascult toată noaptea, măcar să fiu în camera mai bună.
Făceai karate în somn.
Te agitai prin pat de parcă-l atacai.
Nu dormeam. Te atacam pe tine.
Asta era...
Încearcă să sforăi cât mai puţin.
Am o bandă pentru nas.
E un mister cum de eşti singur.
Mai ai un pahar?
Vreau şi eu două din ce bea el.
Bună, Wren! Ce faci aici?
Spre deosebire de fiica ta, eu n-am fost niciodată încântată
de colibele cu podea de pământ.
- Am primit o debara aici. - Bravo ţie!
Toată porcăria asta e din vina ta.
- Consideri că e o porcărie? - Tu nu?
Lily e fericită.
După patru ani în care s-a chinuit în facultate,
mă bucur să văd asta.
Credeam că o să te bucuri şi tu.
Fericirea e un lucru bun. Fericirea lui Lily e minunată.
Se întâmplă lucruri ciudate când devii părinte.
Când copilul tău suferă, îţi vine să mori.
Dar când e fericit şi-i merge bine,
atunci te sperii cu adevărat.
Pentru că nu vrei să se schimbe lucrurile, dar ştii că o să se schimbe.
Aşa e mereu?
Lily nu mi-a spus. Ce s-a întâmplat între tine şi dna C?
Ce se întâmplă în orice relaţie.
La început era ireal,
apoi a devenit real.
Mergeam cu bicicleta până pe malul lacului.
Citeam, mâncam...
Într-o zi am văzut că locul ăla e de vânzare.
Eram tineri, n-aveam bani.
Dar am spus: "Ar trebui să locuim aici cândva."
Şi ea a spus cu zâmbetul ăla în glas:
"De ce să mai aşteptăm?
De ce să lăsăm lucrurile bune pentru mai târziu?"
"Nu merităm lucruri bune?"
Avea dreptate. Se mai întâmplă uneori.
Ne-am chinuit, am economisit,
am construit casa perfectă, în locul perfect.
Eram ocupat. Munceam, plăteam datoria.
Eram amândoi obosiţi.
În scurt timp, parcă nu mai eram căsătoriţi.
Parcă...
Aveam o grădiniţă cu cineva cu care ieşisem cândva.
Eram răutăcioşi, ne certam, ne criticam.
Mă gândeam că, dacă o duc în casa aia...
Lucrurile o să se îndrepte.
O să fie bine.
Într-o seară primesc un telefon de la cei care locuiau pe malul opus.
Văzuseră flăcări.
Când am ajuns acolo, totul era scrum.
După trei săptămâni, ne-am despărţit.
Din cauza unei case?
Părea mai mult de atât.
Noapte bună, Wren!
Se pare că o să ajung abia în dimineaţa nunţii.
- Îmi pare rău. Ce face Lily? - E îndrăgostită până peste cap.
Fantastic!
- E groaznic. - Sunt întru totul de acord.
Face o greşeală.
Acum e o ceremonie.
Gede şi Lily fac schimb de inele. E complicat.
- Nu fac schimb de inele la nuntă? - N-o să fie nicio nuntă.
N-o las să-şi distrugă viaţa pentru un tip incredibil de chipeş
care locuieşte în cel mai frumos loc din lume.
Ştiu cum sună, dar tot am dreptate.
- Mereu ai dreptate. - Începe acţiunea!
Nu am. Trebuie să închid.
- Spune! - Bine.
Fericitul cuplu stă acolo. Purtătoarea de inele aduce două inele
binecuvântate de tipul cu pălărie, iar ei fac schimbul.
Dacă n-o fac, strică toată povestea cu "locul potrivit, momentul potrivit"...
- Furăm inelele! - Asta voiam să spun.
Dar n-ai spus-o, deci e ideea mea.
Purtătoarea de inele e verişoara lui Gede.
- De ce eu? - Tu ai făcut mereu lucrurile grele.
Eu duceam gunoiul şi luam lucrurile de pe rafturile înalte.
Nu foarte înalte. Şi nu merge cu linguşeala.
- Dar tot o s-o faci. - De ce?
Pentru că a fost ideea ta.
- Bună, copii! - Te joci cu noi?
Pot să vă arăt ceva mai întâi?
Să vă arăt ceva! Eu sunt din America.
Acolo mâncăm bananele diferit.
- Le tăiem înainte să le cojim. - Nu e adevărat!
Ba e adevărat.
O să vă arăt. Vino aici!
Vezi banana asta? E normală.
- N-a fost tăiată. - Nu.
Vreau să iei... Lasă gentuţa!
Ia-o şi cojeşte-o!
Aşa se face.
Inelele pe care ni le oferim
au fost binecuvântate în apele sfinte de la Pura Ulun Danu Batur.
Eu fac lucrurile grele.
Nu pot să cred că i-ai păcălit cu trucul cu banana.
Mori de ciudă că nu ştii cum se face.
Putem să vi le arătăm. Sunt la Ketut.
- Ketut? - Începe...
Ne arăţi inelele?
Unde sunt inelele? Nu e nimic aici.
E goală.
Au dispărut.
Losi!
Ce zice?
- Nu ascultam. - Bine.
"Ne trebuie inelele pentru ca circumstanţele să fie bune."
- Da... - Nimeni nu ştie ce e de făcut.
Şi Ketut plânge.
Scumpo, e în regulă.
- Spune-i că o să fie bine. - N-o să fie bine.
Fără inele, nu putem...
Ai dreptate. Nu e nicio problemă.
O să găsim alte inele.
Ai auzit? E în regulă, o facem altă dată.
Cum arată?
- Fac figura cu întinsul. - Manevra clasică.
Dezamăgiţi.
- E bine. - Da?
Cum adică?
Fiica noastră arată de parcă i-ar fi murit câinele.
Nu ştiu dacă sunt încântată.
- Ajungem imediat. - Unde?
O să vedeţi.
Cred că s-a prins.
Nu s-a prins.
Bine.
- Aici sunt? - Da.
Cine?
Delfini.
Nu pot să cred!
Asta nu e tot.
Ce faci?
- Nu vă temeţi, dle Cotton. - Nu mă tem.
- Ba da. - Ba nu.
Eu nu mă tem.
Ce...
Doamne, e incredibil!
Mamă!
- Sigur nu sunt rechini? - Nu sunt rechini.
Poate colaborează cu rechinii ca să ne prindă.
- Nu rata momentul! Intră în apă! - Hai, nu fi fricos!
- Nu sunt fricos. - Hai, fricosule!
- Termină! - Ai devenit fricos la bătrâneţe.
- Eu sunt fricos. - Hai, David!
Vă arăt eu fricos!
Haide!
Nu pot să cred că m-a muşcat un delfin!
Abia v-a zgâriat.
- Aşa ceva nu s-a mai întâmplat. - Tată?
Tată!
Mai uşor! Doare?
Era ăla dement, care zâmbea.
- Toţi delfinii zâmbesc. - Acum ştim de ce.
- N-a fost vina lui Gede. - Da...
- Ştim, se întâmplă. - Tocmai a spus că nu se întâmplă.
Georgia, poţi să apeşi? Mă duc să aduc bandaje.
- Nu vrem să vă pierdeţi piciorul. - Ce?
Am pierdut destule lucruri azi.
Da, ştie.
- Doare când fac aşa? - Ce te-a apucat?
- A spus: "Georgia, apasă!" - Termină!
Am ridicat privirea şi mi-am dat seama că am în faţă tot ce-mi doresc.
Pot să mă întorc, să-mi încerc norocul,
dar ştiu că în fiecare secundă aş visa să fiu aici,
cu el.
Cum spui tu mereu, de ce să amânăm lucrurile bune?
Da, aşa spun.
O spun.
Scuză-mă, vreau să iau astea.
Sunteţi turiste, nu?
Ea e. Eu locuiesc aici.
Atunci, ne târguim.
Nu e nevoie să ne târguim, vreau un preţ corect.
Turiştilor le place când ne târguim.
Americanilor le place să facă o afacere bună.
- 800 000 de rupii? - Bine.
Nu, spui "500 000".
Fă ce zice, mamă!
500 000.
Termină, mă omori! Şapte.
Şase, altfel, plec.
Batem palma.
Mulţumesc.
Sunt foarte recunoscătoare pentru tine, mamă.
- Nu ai de ce. - Ba da.
E cea mai importantă decizie din viaţa mea.
Ai străbătut jumătate de lume ca să mă susţii.
Eşti o femeie foarte bună. Mulţumesc.
Chiar nu sunt.
Nu ştiu ce e, dar îmi place.
Se numeşte martabak.
Martabak?
Eu şi Lily o să luăm alte inele,
dar ar fi mult mai bine dacă ni le-aţi da înapoi.
Ce tot spui? N-am inelele voastre.
Nu i-am spus nimic lui Lily şi nici n-o să-i spun.
- Dar vreau ca dv. şi Georgia să încetaţi. - Ştii ce cred?
Nu i-ai spus nimic lui Lily de teamă că ar putea avea îndoieli.
Dacă i-ai fi spus ceva, ar lua în calcul îndoielile.
Sau chiar ar face ceva.
Nu i-am spus pentru că ar suferi să ştie că părinţii ei se înţeleg
doar pentru că vor să ne saboteze relaţia.
Dv. sunteţi cel care se teme.
Nu vreau să vă fur fiica. E ultimul lucru pe care l-aş face.
Nu e un concurs care se pierde sau se câştigă.
Aveţi încredere în mine!
Dacă Lily află ce faceţi, sigur o s-o pierdeţi.
Poftă bună la martabak!
Aminteşte-mi, cei din calul troian erau oamenii buni?
- Buni sau răi, au câştigat războiul. - De ce s-a purtat războiul?
- Nu face asta! - Crezi că greşim?
- Nu greşim. - Cred că greşim.
Mai ştii când am zis că o facem împreună, că suntem de acord?
Asta înainte s-o vedem. Să-i vedem.
Ştii... Tipic! Iar ai câştigat.
Ce înseamnă asta?
O primeam pe Lily o zi pe săptămână şi un weekend din două.
În rest, era la tine.
Te asculta, se baza pe tine. Iar acum tu îi oferi tot ce-şi doreşte.
Nu-i dau niciodată ce-şi doreşte.
Da, i-am fost alături. Ca să fac reguli, să mă cert cu ea.
Tu erai tatăl distractiv, o duceai unde voia,
îi cumpărai tot ce voia, apoi mi-o aduceai.
- Nu-mi doream asta! - Atunci, nu trebuia să pleci.
- A trebuit să plec. Se terminase. - De ce?
- Pentru că arsese casa? - Pentru că nu mă mai iubeai.
- Tu nici nu mă plăceai. - Nu mă respectai.
- Nu m-ai respectat niciodată. - E incredibil de fals!
Când m-ai cerut, chiar voiai să te căsătoreşti
sau doar nu voiai să accept postul din LA?
Voiam să fim fericiţi.
- Acum sunt fericită! - Bine. Şi eu.
- Bine. - Grozav.
Grozav!
INSULA MICĂ TEMPLUL CELOR ŞAPTE MĂRI, PEŞTERĂ
BLESTEMAT TANAH LOT
Bună!
Cât e ceasul?
E cel mai bun moment.
Nu pari să fi dormit.
Mă dau cu cremă înainte de culcare.
Să o trezim...
Ce se întâmplă?
Bună!
Am o sarcină pentru voi.
Haide!
Nu pot să cred că suntem aici.
Nu ştiu dacă ar fi trebuit să vii cu rana ta.
Rechinii sunt atraşi de sânge.
Pe tine te-a ascultat mereu.
Poftim?
Încă te ascultă.
Pe mine nu voia să mă facă fericită aşa cum voia să te facă pe tine.
Seamănă cu tine.
Eu cred că seamănă cu tine.
Şi să-ţi mai spun ceva...
Mă uit la grămada ta şi la a mea...
Sigur, nu e un concurs.
Dar, dacă ar fi fost,
eu aş fi câştigat.
- Bine că nu e un concurs. - Foarte bine.
- Trebuie să le smulgi uşor. - Dă-te!
- Scuză-mă! - Dă-te!
E a mea!
Lasă-mă!
Lasă-mă în pace!
- Ce faci? - Era a mea! Ai luat-o pe a mea!
- Dă-te! - Încetează!
Devine ciudat.
A mers până n-a mai mers.
Au inele noi.
Mulţumesc că ne-aţi ajutat cu recolta, de dimineaţă.
- Cine a câştigat? - Nu era un concurs.
I-ai spus că n-a fost un concurs, nu?
Exact asta am spus. O îmbrăţişează din alt motiv.
Începe metatah.
- Metatah. - Ce?
Metatah.
Eşti alături de mine? Suntem de acord?
Suntem de acord.
- Sigur. - Bine.
Cum de încă se face aşa ceva?
Ei consideră că pilirea caninilor ne îndepărtează de animale,
de atributele care duc la o căsnicie nefericită.
Îi iau abilitatea de a mesteca solide.
Am cunoscut un tip care voia să se însoare cu o evreică.
A trebuit să se circumcidă. Chestia asta e mai rea.
Nu, aia e mai rea.
A durut?
- A fost atât de rău pe cât părea? - A fost un chin dureros.
De asta am venit aici pentru nişte anestezic.
Poftim! Arrack la toată lumea!
- Mulţumim. - Ce-i "arrack"?
Nu ştiu, dar ultima oară când am fost aici
m-am trezit într-un copac, cu nisip în gură.
E un rachiu local din palmier. Nu e pentru cei slabi de înger.
Da.
- Mingea! - Poftim!
Nu e aşa de rău.
Serios, dle C, fii atent la atacul arrackului!
Nu, are experienţă.
Mai ştii cât bere-pong jucam în facultate?
Practic, a fost a doua specializare. Tu erai incredibilă.
- Da, dar erai şi tu bun. - Chiar eram.
Fă-o!
Eşti războinicul!
Bea! Da, Shauny!
Marele Shaun!
La naiba!
- Ăsta e bere-pong? - Marele Shaun?
Nu e pentru cei slabi de înger.
- Să jucăm! - Da?
- Pe cupluri? - Serios?
Dar nu cu bere. Cu arrack.
- Arrack. Bine, hai! - Nu e o idee bună.
- Aranjamentul e important. - Aşa.
- Vreau să mă antrenez. - Bine.
- O să aveţi nevoie. - Uită-te la tatăl tău.
E doar de antrenament.
- Ce-a fost asta? - Trebuie să mă încălzesc.
Trebuie să mă încălzesc!
- Ca pe vremuri! - Asta e.
Poţi să pui ceva mai potrivit pentru ei? Ceva mai vechi?
- Concentrează-te! Nu rata! - Atenţie...
Nu!
Nu! Tată, nu mai face asta.
Da!
Se uită lumea!
- Bum! - Tată!
Tată, nu mai face asta! Doamne! Se uită toată lumea. Încetează!
Ce mişcări de modă veche!
- De dinozaur. La naiba! - Mă rog să cadă un asteroid.
Mamă, încetează!
De dragul fiicei tale, nu mai face asta!
Încetează! Doamne!
- Asta e. - O să câştig.
- Câştigi. - În care?
E un singur pahar.
- Serios? - Da. Ce?
- Eu văd două. - Doamne!
Da!
Bine...
Aşa...
Stai jos!
Chiar nu eşti obligat.
Ăsta e obiectivul jocului.
- Chicago! Bea! - Chicago!
O să vomiţi.
E băutura din ţara mea. E ca limonada.
E în regulă.
- E terminat. - Ai fost bun.
E terminat.
- Ai fost foarte bun. - E terminat!
Ai fost foarte bun.
Doamne!
- Unde se duc? - Pa!
Unde vă duceţi?
Am băut prea mult.
Am nevoie de apă cu lămâie şi de bacon.
Îmi place baconul.
De ce eşti în patul meu?
- De ce-mi porţi boxerii? - De ce-mi porţi tricoul?
- Dă-mi lenjeria înapoi! - Unde e a mea?
- Nu e aici. - Slavă Domnului!
- Nu tocmai, sunt dezbrăcat. - Doamne! Ce am făcut?
N-am făcut nimic.
- Eram foarte beţi. - Eu încă sunt. Trebuie să fac pipi.
Nu te da jos! Eşti dezbrăcat.
Dă-mi ceva să mă îmbrac!
Doamne!
Isuse!
Asta era! Am intrat în piscină în pielea goală.
- Deci n-am făcut nimic. - Nu există destulă băutură pe lume.
- Ăştia nu-mi vin. - Sunt elastici, crede-mă.
E Lily iar.
De ce ne iubeşte fiica noastră?
- Nu trebuie să ne vadă aşa. - Nimeni nu trebuie să ne vadă aşa.
Georgia, iubito!
- E Paul, iubitul meu! - Ce?
I-ai spus că nu-ţi plac surprizele?
Îmi face surprize atât de des! E o surpriză când nu-mi face surprize.
- Georgia? Sunt Paul. - Stai!
- Mă furişez! Distrage-i atenţia! - Ce?
- Distrage-i atenţia! - Fă-o tu!
- Georgia, deschide! - Băga-mi-aş!
Salut, Paul!
- David. Credeam că e... - Camera Georgiei?
- Da. - Nu, e a mea. Aia e a ei.
Asta e camera mea. Bună! Mi s-a părut că te aud.
- În camera aia. - Care e a mea.
Tipul a spus...
- Am făcut schimb. - Ca să fie asta camera mea.
E mult mai bună.
- Da. - Grozav! Pot s-o văd?
Da, dar mai întâi...
Poţi să-mi aduci o găleată de cafea?
Da, orice pentru tine.
Faci yoga?
Nu, doar îmi plac pantalonii.
Repede, facem schimb de camere!
Rahat!
Bine.
Dacă aş fi ezitat o singură secundă...
Să spunem că sunt 170 de suflete care au noroc că n-am făcut-o.
- Şi eu. - Deci 171?
- Unde aţi fost? - Aţi văzut că a venit Paul?
- Stă fix lângă noi. - Care-i planul?
Mă gândeam să vizităm insula Nusa Penida.
- Cel mai frumos loc pentru apus. - Sună grozav.
Am citit în ghid despre templul de la Tanah Lot.
- Nu cred că... - Bine.
Chem două taxiuri!
La Nusa Penida ar fi mai frumos.
Mergem după Tanah Lot. Bine?
Salut!
Ştii unde e Tanah Lot? E un templu.
Haide! Veniţi!
Te simţi bine?
N-ar trebui să venim aici.
De ce? Arată fantastic.
E blestemat.
Tradiţia spune că un cuplu necăsătorit care vizitează Tanah Lot
n-o să cunoască fericirea în căsnicie.
Tata n-avea de unde să ştie asta.
Sigur ai dreptate.
Hai să plecăm!
- Sigur? - Da.
Dar nu reuşeşte un blestem să ne strice nouă relaţia.
Poate alte cupluri n-au fost la fel de norocoase.
Se pare că acestea sunt "peşterile şerpilor".
Doamne! Ce bine că am scăpat de soare!
Mahmureala mea are o mahmureală.
Ce faci?
- Georgia? - Da?
Te iubesc.
Eşti superbă şi bună.
Haioasă şi inteligentă. Eşti tot ce mi-aş putea dori.
Te măriţi cu mine?
Paul, sunt...
Emoţionată şi...
Mi-e greaţă în clipa asta.
Cum să-ţi spun?
David...
David a petrecut noaptea în camera mea.
Îmi pare rău.
Ştiu.
Bărbaţii nu poartă pantaloni de yoga nici când fac yoga.
Bine. Nu s-a întâmplat nimic. Nu s-ar întâmpla niciodată!
- Opreşte-te! - Bine.
- Am încredere în tine. - Mulţumesc.
Mulţumesc.
Eu...
Am încredere în tine.
Da, mulţumesc.
De ce te porţi ciudat?
- Cred că m-a muşcat ceva. - Serios?
Un şarpe!
Asta nu e bine.
Rahat!
Doamne!
- E ud. - Unde e?
Doamne, am găsit-o! Ce facem?
- Ce facem? - Fă ceva.
Bine.
Orice.
Bine...
Eşti fantastică!
Cred că am scos aproape tot.
O să aibă parte de amorţeală în extremităţi
şi o să fie ameţit de la pastile,
dar nu vor fi efecte de durată.
Nu e ca şi cum l-ar fi muşcat un delfin.
Gata...
- Mi-ai salvat viaţa. - Nu-i adevărat.
Tocmai am aflat. Ce aventură!
- Eşti bine? - Da.
Datorită reginei mele războinice.
- Georgia mea. - Gata!
A cui a fost ideea tâmpită să mergeţi la Tanah Lot?
A lui.
Nu i-ai spus de blestem?
Ştia deja.
Despre ce vorbiţi?
Despre şerpi.
Să-l lăsăm să doarmă! O să fie bine, dar nu mai faceţi asta.
- Bine. - Hai!
Bine...
Te lăsăm să te odihneşti! Nu plec nicăieri.
Nu uita de chestia importantă de care te-am întrebat!
Da.
Ce te-a întrebat?
Dacă mă mărit cu el.
- Minunat! - Ce?
Poate nu pentru toată lumea.
Scuze, înţeleg că e de treabă, dar...
Ce-i rău în asta?
Peste doi ani o să mori de plictiseală.
Poftim?
Tu eşti minunată, educată, dură, inteligentă şi frumoasă.
Dar nu eşti cea mai bună variantă a ta cu el.
E bun, are ochi frumoşi. Dar nu e suficient.
Să fii iubit nu e acelaşi lucru cu a iubi.
Şi chestia asta cu surprizele.
E doar o perdea între noi, aşa că am auzit tot.
Mă simt prost.
N-a spus că ar fi acceptat.
Cum te-ai fi simţit dacă accepta?
Ca şi cum ai afla că se căsătoreşte un vechi prieten
cu care rareori mai vorbeşti.
Te bucuri pentru el, dar nu simţi nevoia să-i cumperi un cadou.
De când sunteţi voi vechi prieteni?
Aşa e viaţa...
Se întâmplă ceva.
Lucrurile se schimbă, îţi vezi de viaţă.
Îţi vezi de viaţă.
Nu-mi spune ea ce să fac! Îţi vine să crezi?
Îmi pare rău, sunt un pic ameţit. Trebuie să-mi vină să cred?
- Nu. - Nu. Nu-mi vine să cred.
- Ştiu că mă crezi ipocrită. - Da?
Probabil că ai dreptate.
Ce bine!
Cine suntem noi să spunem că Lily nu ştie ce-i mai bine pentru ea?
Dacă ştie, dacă e sigură că iubeşte şi e iubită...
David e cu Gede şi Lily acum.
- Deci poate să-i despartă. - Nu vreau să-i despartă!
Să le ia naiba de medicamente!
Trebuie să fac ceva.
Ia asta!
Iartă-mă! O să te ajute să dormi.
Bine. Fă-te bine!
Sunt un pilot foarte bine pregătit.
Rezist săptămâni întregi fără să dorm.
Cel mai frumos loc din lume.
Sincer să fiu, n-am fost în toate locurile din lume.
Mama ta o să fie invidioasă.
Îi trimit o poză imediat ce am semnal.
Nu e nevoie.
Mamă!
Iartă-mă pentru mai devreme! Am fost surprinsă.
Normal că tu decizi ce să faci.
Încă n-am decis nimic.
Bine.
Bună ziua, domnilor!
- Cum se simte Paul? - Doarme.
- Cum îţi dai seama? - Ce privelişte!
Da.
Aia e barca mea?
A luat-o apa?
Nu, doar a ridicat-o fluxul.
Se îndepărtează.
- Mi-aţi legat barca, nu? - Da, de un buştean.
Asta nu e bine.
Cât de departe e cel mai apropiat sat?
Prea departe ca să mergem pe jos. Şi se întunecă.
Tot n-am semnal.
- Ce facem? - Rămânem aici peste noapte.
Vine multă lume să vadă răsăritul.
O să ne ia cineva şi o să ajungem la nuntă.
O să reuşim?
Da, o să ajungem cu câteva ore mai devreme.
Georgia, puteţi face tu şi Lily focul?
Imediat!
Dle Cotton, noi găsim hrană.
- Ce fel de hrană? - Am văzut porci sălbatici pe aici.
Trebuie să ne facem suliţe.
Ce? Pot să vânez.
Cum faci partea aia mai ascuţită?
Sunt impresionată de situaţia asta.
- Şi am chibrituri în geantă. - Bine.
Nu cred că am mai făcut un foc până acum.
Serios? Nici la petrecerea ta de opt ani?
Nu intenţionat.
Doamne! Am avut nişte petreceri reuşite.
Mai ţii minte a zecea aniversare?
- A venit clovnul şi era beat... - Mamă?
- Nu, era magician. - Mamă!
Bine. Tu eşti cel mai apropiat.
Cred că e mai aproape de tine.
Bine.
- La numărătoarea mea. - Bine.
Unu...
Trei.
Tată!
- Ce faci? L-am fi prins! - Nu pot să cred!
- Tu l-ai speriat. - Nu la asta mă refer.
- Dar la ce te referi? - A găsit inelele.
Serios?
- Excelent! Unde? - În geanta mamei.
- Ştiam eu. - Ce?
- Ştiam. - Nu a lucrat singură, pentru că...
- Poftim? - Le-ai lăsat în geantă?
- Cum adică, ştiai? - Ce era să fac cu ele?
- Să le arunci. - Îmi pare rău, n-am putut să-ţi spun.
- Unde? - La gunoi, în ocean, oriunde.
- Doamne! - Nu mai vorbi despre inele!
Nu pot să cred!
Părinţii mei au încercat să-mi saboteze nunta.
Iar logodnicul meu ştia, dar nu s-a obosit să-mi spună.
Vrem să facem ce e mai bine pentru tine.
Dar nu v-a păsat de ce consider eu că e mai bine pentru mine.
Sunteţi ca toţi părinţii, vă purtaţi de parcă aţi da copilului
un sfat grozav, pentru binele lui, dar tot ce faceţi
e să vorbiţi cu variantele voastre tinere şi proaste, încercând să schimbaţi trecutul
şi să nu faceţi ce aţi făcut acum 25 de ani.
- Nu e deloc adevărat. - E perfect adevărat.
Şi nici nu ştii cât de mult mi-aş fi dorit
ca cineva să mă fi făcut să înţeleg atunci.
Să mă împiedice să fac cea mai mare greşeală din viaţa mea.
Eu sunt cea mai mare greşeală din viaţa ta?
Nu tu. Eu.
Eu sunt greşeala.
Crezi că am pierdut-o?
E destul de furioasă.
O să discut cu ea. O să-i spun că a fost ideea mea.
Eu te-am convins s-o faci.
Dacă te ascultam pe tine, n-o făceam.
O să-şi revină.
N-ai fost o greşeală.
N-ai fost.
Mulţi ani am spus că a fost vina ta. Nu-i adevărat.
Îmi plăcea să fiu mamă.
Dar începusem să simt că-mi pierd identitatea.
M-am gândit că, dacă rămân cu tine, poate că într-o zi...
N-o să mă mai recunosc deloc.
Asta a fost greşeala.
Nu tu.
De ce nu mi-ai spus?
Tatăl tău crede că meriţi pe unul mai bun.
Tata ar crede asta oricine ar fi în locul tău.
Şi eu.
Ai renunţat la multe ca să rămâi pe insulă.
Şi înţeleg asta.
Dar cum rămâne cu mine?
Peste un an sau zece
o să mai fiu destul de bun pentru tine?
Glumeşti?
Suntem aici, vedem luna şi o cascadă.
Sunt în cel mai frumos loc din câte am văzut vreodată.
Dar n-am ochi decât pentru tine.
Nu e doar o aventură de o vară, care se sfârşeşte.
E ceva veşnic.
Bună dimineaţa!
- Bună dimineaţa! - Cum ai dormit?
Ştii... Afară.
Cred că ăsta e noul meu loc preferat din lume.
- E locul doi, pentru mine. - Da? Care e mai frumos?
- Locul nostru de lângă lac. - Da.
- Mă mai duc acolo din când în când. - Serios?
Ce au construit? Spune-mi că nu o vilă hidoasă.
- Nu, e încă pustiu. - Oare de ce nu s-a construit nimic?
Pentru că încă îmi aparţine.
Am vrut să-l vând.
Am acceptat o ofertă, dar n-am putut s-o fac.
N-am vrut.
Ai... E o întreagă pădure.
- Nu! - Nu!
- N-ar merge. - Nu.
- E rău de tot. - N-o să meargă.
Locul ăsta romantic e de vină.
- Treaba cu Lily... - Totul e mai intens.
- Dacă eram mai tineri... - Nu suntem.
- Nu suntem. Ştim că nu e în regulă. - Bine.
E grozav.
Dă-mi mâna!
- Ce? - Dă-mi mâna!
- Aşa. - Mamă, tată!
- Da? Noi suntem părinţii tăi. - Bună!
Putem pleca.
Ia te uită! Bună!
Sau ar trebui să spun "ciao"?
Mulţumesc. Georgia!
Iubito!
Câte griji mi-am făcut!
N-am păţit nimic.
Dar trebuie să fac cea mai lungă baie din lume.
Tu ce faci?
Ai dreptate, aveam nevoie de somn. Aproape că pot să-mi mişc ambele picioare.
Şi o mână funcţionează.
- Unde aţi fost? - E o poveste lungă.
Marea ne-a luat barca.
Nu e o poveste chiar aşa de lungă.
Părea lungă dacă erai acolo.
- Lily! - Unde te duci?
La Wren, să mă pregătesc. Pentru că după-amiază mă mărit.
Puteţi să îmi fiţi alături sau să plecaţi acasă.
Lily!
Smochingul dv.
Da...
Poftim!
Vă simţiţi bine?
Da, totul e minunat, evident.
Surpriză!
De ce ai face aşa ceva?
- Am pregătit brunch-ul. - Bine.
- De când eşti aici? - Nu de multă vreme.
E rece?
Nu ştiam cât o să stai în cadă.
O să am un atac de panică toată ziua.
Mănâncă ceva!
Poate nu ouăle. S-au coagulat. Mai întâi...
Ce?
A doua dublă.
- Georgia. - Da?
Te iubesc!
Eşti superbă şi bună...
- Nu mai trebuie să îngenunchezi. - Vrei să mă ridic?
Da.
- Haide... - Te simţi bine?
- Îţi aduc gheaţă. - Nu-i nevoie.
Ce curajoasă eşti!
Doamne!
Doamne, ce tare doare!
Nu mai plânge!
De ce să plâng?
Doar nu pierd pe cineva
care e un substitut pentru întreaga mea familie infectă!
Machiajul meu arată bine?
Pentru un clovn. Dă-mi voie să te ajut!
Mai ştii când am absolvit?
Da, pentru că au trecut doar două luni.
Dnă C? Trebuie să-mi luaţi locul.
Eu nu mai pot.
Bună!
Îmi dai voie?
M-ai minţit.
Îmi pare foarte rău.
Un părinte ar face orice pentru copilul lui,
mai puţin să-l lase să fie el însuşi.
Eu şi tatăl tău voiam să fim altfel.
Voiam să fim mai buni.
Eu voiam să fiu mai bună.
Nu există nimeni mai bun decât tine.
Nimeni.
Ba da.
Scumpa mea, te iubesc!
Trebuie să te pregăteşti pentru nuntă.
Da.
- Eşti un dezastru acum. - Ştiu.
Eşti dezastrul meu.
Nici mie nu-mi ia atât să mă pregătesc. Seamănă cu tine.
O iau drept un compliment.
Un mare compliment.
Arată bine?
Ei nu sunt de acord?
Au venit s-o răpească şi s-o ducă în America.
Trebuia să-l înjunghii de-a binelea.
Credeam că pot să-i fac să se răzgândească.
Şi acum ce facem?
Haide!
Mamă, mă însor.
E nunta fiului nostru.
Poţi să crezi că nu mi-am adus haine pentru nuntă?
N-ar fi trebuit să fie nicio nuntă.
Nu pare închiriat.
Arăţi bine când te aranjezi.
Bine.
Uită-te la fetiţa noastră!
Şi liberă.
Tânără, liberă, transpirată.
Atât de transpirată!
Da.
E bună.
- Şi acum, finalul ceremoniei. - Mulţumesc mult.
Gede o să ia cuţitul şi o să lovească acest pandanus,
pentru a arăta că el şi Lily sunt pregătiţi să trăiască împreună.
Locul potrivit, momentul potrivit, circumstanţele potrivite.
Îmi pare rău, dar nu îndeplinim toate cele trei condiţii.
Georgia. Dle Cotton.
Aveam nevoie de susţinerea şi de binecuvântarea dv.
Şi nu le avem.
Când trec cu cuţitul prin acest suport,
declar că...
eu şi această făptură de poezie suntem acum o familie.
Nu putem fi o familie fără dv.
Aşa că vă rog...
Pentru Lily şi pentru mine.
Altfel, nu ne căsătorim.
Nu puteai să mă anunţi că o să faci asta?
Poţi face şi tu lucrurile grele.
N-aveţi nevoie de binecuvântarea noastră.
O aveţi. E aici, dar...
Nu aveţi nevoie decât unul de celălalt.
Dacă eu şi mama ta am fi ascultat de părinţii ei oribili
sau de prietenii mei cretini,
Lily n-ar mai fi aici.
Cred că suntem de acord
că lumea e mai bună cu Lily.
Aşa că...
Da?
Eu şi mama ta suntem de partea voastră.
A amândurora.
Acum şi pe vecie.
Da...
O facem?
Stai!
Ce?
Glumesc. Fă-o!
E fiica mea.
Crezi că dacă am fi tras câteva şuturi într-o nucă-de-cocos
lucrurile ar fi stat altfel pentru noi?
Nişte panglică albă şi roşie n-ar fi stricat.
- Paul m-a cerut în căsătorie. - Ştiu.
De dimineaţă m-a cerut iar.
Ce ai spus?
I-am cerut gheaţă, pentru că mi-a dat un cap în gură.
Mulţi ar fi încercat să te sărute în momentul ăla.
Ia să-ţi văd nasul!
Să văd!
Ar trebui să accepţi.
Paul e băiat bun.
Dacă te face pe jumătate atât de fericită
pe cât eram noi, când eram fericiţi...
Ar trebui să accepţi.
Nu ştiu.
Poate că sunt prea bătrână ca să mă mai simt tânără.
Cred că am ratat un moment critic şi acum e prea târziu.
Ei bine...
Pentru mine arăţi tânără.
Chiar şi cu nasul ăla strâmb.
Bună!
Ce faci aici?
Mă uit la mizeria asta.
Asta numeşti tu apus?
Aici e locul meu.
Ştiu.
Vii să dansezi cu mine?
Hai să dansăm!
Ce linişte e!
Bună!
- Te-am trezit? - Nu.
- Am dat din picioare? - Nu.
- N-ai dat. Mă trezisem. - Bine.
Feribotul pleacă după-amiază.
Putem să facem paddleboarding.
Nu pot să mă mărit cu tine, Paul.
Nu e obligatoriu să facem paddleboarding.
- Am făcut ceva greşit? - Nu, dar...
E momentul nepotrivit, locul nepotrivit,
fata nepotrivită.
Îmi pare rău.
Şi mie.
Nu o spun doar ca să-ţi dau dreptate.
Tot mă duc să fac paddleboarding.
Prinde-o!
Şutează!
Stai!
Nu!
Hai, mai mult!
Mai mult!
Fir-ar să fie! Acum zboară!
Zboară!
Unde-i Paul?
A prins un avion spre Hanoi. Mi-a zis să te salut.
I-am spus că nu o să meargă pentru mine.
Pentru el. Pentru mine şi pentru el.
Am spus-o mai bine de atât.
Mamă...
Îmi pare rău.
Putem să ne concentrăm asupra mea?
Sigur.
Ce mă fac fără tine?
Ia astea!
Am acceptat să te măriţi,
dar sunt prea tânără şi superbă ca să fiu mătuşă.
Bine, puştiule.
În regulă...
- Tată! - Nu plânge.
Bine. Te iubesc!
Şi eu te iubesc.
Bine.
- Bun... - Pa!
- Ai grijă de tine! - Şi tu.
Te iubesc!
Te iubesc foarte mult.
Îmi pare rău pentru Paul.
- Nu-ţi pare. - Nu chiar.
O să-mi fie dor de ea.
Da.
Înţeleg de ce-i place aici.
Da, e frumos.
Aş putea să petrec ceva timp aici.
Cândva...
De ce să amânăm lucrurile bune?
Da.
Ce?
- Da? - Da.
N-o las să-şi irosească viaţa pentru un tip foarte chipeş
care locuieşte în cel mai frumos loc din lume.
Da, ştiu cum sună, dar am dreptate.
- Tăiaţi! - Începe!
John, eşti gata?
John e gata!
Termină!
Avem oaspeţi.
- Te iubesc mult. - Iubire! Te iubesc!
- Multă iubire! - Eu te-am făcut.
Tăiaţi!
Nu-i aşa, mamelor?
98 de sticle de bere pe perete
98 de sticle de bere...
Şampanie!
- Două. - Lasă sticla! Mulţumesc.
O pungă pentru vomă şi o lamă.
Acţiune!
Ce?
Ştiam eu că e o capcană.
BILET PENTRU PARADIS
Stai, trebuie să fac o poză.
Elegant... Vrei şi un pai?
Vrei o pungă de colostomie?
Mulţumesc.
Te iubesc atât de mult!
- Iubesc că arăţi exact ca mine. - Mă bucur că nu-i aşa.
- Voi înţelegeţi asta? - Exact.
Şampanie.
- Două. - Lasă sticla!
- Rahat! - Te simţi bine?
E doar George Clooney. Avem altul.
Sunaţi la 1-800-Brad Pitt.