Er den ikke smuk?
The Eternals er helt sikkert en meget ambitiøs film.
Du har 10 nye karakterer.
Den spænder over 7.000 år.
Du er på Jorden, men du er også i rummet.
Du er over hele planeten.
Ja, omfanget af den er enormt.
Jeg vil mene, det er vores mest ambitiøse film nogensinde,
og det er i en MCU, der har Endgame.
Næsten alt, du kan komme på.
Der er monstre, der er gigantiske rumguder.
Der er også en kærlighedshistorie.
Det er, hvad der gjorde os spændte som filmskabere.
Vi har lavet over 25 film hos Marvel Studios,
men dette føles markant anderledes end noget, vi har gjort før.
Det er en ny verden.
Det er det utrolige ved Marvel,
det er et utroligt komplekst univers.
Jeg mener virkelig, Eternals er den mest episke film,
som Marvel har lavet.
Der er mere på spil,
end nogen anden MCU superhelt har haft med at gøre hidtil.
Det er så meget større end noget andet,
vi har set i MCU.
Og det handler om legenders begyndelse.
Ved slutningen af denne film
vil måden, vi ser på MCU og Jorden selv, ændre sig.
Virkningen, The Eternals vil have på MCU,
vil være intet mindre end en omdefinering af hele det filmiske univers.
Min oprindelige vision for filmen
kan opsummeres i William Blakes digt.
"At se verden
"i et sandkorn
"Og en himmel i en kornblomst.
"Holde uendeligheden i hånden
"Og evigheden fast i en time."
Da jeg gik ind for at præsentere uden at sige noget...
INSTRUKTØR
...gjorde jeg det.
Visionen for filmen er: Hvordan kan vi fange noget så episk
og intimt på samme tid,
noget så episk som skabelsen af solen
og så intimt som en elskers hvisken?
Og hvordan kan disse øjeblikke sameksistere i filmen?
Og det var udfordringen.
Jeg er ikke helt sikker på, hvordan det skete.
Jeg havde lige lavet The Rider.
Så da jeg fik et opkald om at møde Nate Moore,
var jeg meget overrasket og glad over Eternals.
Vi leder altid efter instruktører, der inspirerer os,
og som får gode præstationer.
Og jeg havde set Chloés første film,
og jeg syntes, the Rider var fantastisk.
Den første samtale, jeg havde med Nate,
handlede selvfølgelig meget om historierne og karaktererne,
men også om, hvad jeg kan bidrage med.
Lige med det samme dykker vi ned i, et, hvad laver vi,
men også hvordan laver vi det.
For hvordan vi laver denne film
kommer til at definere, hvad denne film bliver til.
Chloé har en meget specifik vision for filmen.
På grund af den måde, hun optager på, det føles ekstra personligt.
Så du føler nærmest, at du laver
en uafhængig film, som er enorm.
Da jeg hørte, hun lavede en Marvel-film, tænkte jeg:
"Gid, jeg var en del af det."
Og se, hvordan hun kommer ind bag denne superhelteverden og gør det til sin egen.
Chloé Zhao, der kommer fra en mere naturalistisk stil inden for film,
pressede os til at finde ud af,
hvordan man filmer mere på praktisk beliggenhed,
som igen er udfordrende lige fra et logistisk synspunkt
med at få crewet til forskellige steder.
At finde steder, som du kan filme udenfor, kæmpe med regn og elementerne,
det er udfordrende.
Det er hårdt for holdet og skuespillerne
og for vores VFX-team.
Men det hele tjener en æstetik, der er helt anderledes.
Det er en udfordring, vi accepterede.
Det er en udfordring, men en udfordring, jeg elsker.
For jeg kom ind som filmskaber, der vil fortælle en historie,
men også som fan.
For mig er MCU et sted med store figurer og store eventyr.
Og det er indlysende, det er lavet af et hold af mennesker,
der virkelig elsker genren og elsker deres fans.
Tiden er inde.
Marvel Studios og det filmiske Marvel-univers
er nu forbi deres 10-års jubilæum.
Og med udgivelsen af den endelige Avengers-film
afsluttede vi endelig en 22-films Infinity-saga.
Hvor går vi hen derfra? Hvor starter vi?
Og der var to ting, vi virkelig ønskede at gøre.
Starte på en frisk med helt nye karakterer, nye historier,
men faktisk gå tilbage til noget af den dybeste, rigeste mytologi
i hele Marvel Comics.
Og når man ser på Marvels myte-bygherrer,
Jack Kirby, han hedder Kong Kirby af en grund,
og han skabte The Eternals for mange år siden,
hvilket er en af de mest mytologisk rige historier i Marvels historie.
Det giver os et rigt lærred at lege med,
ikke bare Marvel-lærredet,
men vores verdens faktiske historiske mytologier.
The Eternals-tegneserierne blev skabt af Jack Kirby i slutningen af 1970'erne.
Det var hans anden tørn på Marvel,
og han ville gøre noget kosmisk og helt nyt.
Og i tegneserierne, som i vores film,
var deres job at beskytte menneskeheden længe nok til,
at celestianerne kunne komme og bedømme,
om menneskeheden kunne være med dem i stjernerne.
I vores film tror jeg, de deler en meget ens oprindelse.
I tegneserierne kom celestianerne til Jorden, fandt urmennesket...
PRODUKTION & UDVIKLING
...og lavede et eksperiment. De skabte devianter,
et mislykket eksperiment.
Og da de så, at de fejlede,
skabte de De Evige som et modstykke.
Kirby skabte en spændende og interessant verden,
men den var baseret på menneskets historie
og behandlet, som om det kunne være i vores verden.
Jeg elsker mytologien bag,
og jeg elsker, at han var i stand til at bringe rummytologi
med menneskets mytologi på planeten Jorden,
og at han kombinerede det og skabte karakterer,
der oplevede det.
Og gav os en mulighed for at kunne genlære om vores egen historie.
Vi er begejstrede for at udforske oprindelsen...
MANUSKRIPTFORFATTERE
...af hele det filmiske Marvel-univers i vores film.
Vi kigger for første gang på at møde celestianerne ansigt til ansigt,
og man har set glimt af dem i andre film.
De celestianere, vi har antydet i tidligere film,
Guardians of the Galaxy, Knowhere, Collectors base,
er faktisk et celestiansk hoved.
Celestianerne er sådan en hjørnesten i Marvel-historiefortælling i trykt udgave,
og vi vil gøre dem lige så vigtige i det filmiske Marvel-univers.
Eternals er dybest set en episk film.
Den handler om udødelighed, identitet og pligt.
Og vi udforsker alle disse ting,
som mange fantastiske superhelte har gjort før.
Men specifikt ser vi på det i løbet af hele
menneskehedens historie på Jorden.
For at tale lidt om processen fik vi 800 siders research.
Alle tegneserierne, hver grafisk roman, alt om dette univers:
"Værsgo. Lav en film."
Og vi tilbragte fire uger, fem uger, hvor vi bare tænkte
og ramte hovedet mod muren og fandt på denne verden.
Eternals har haft tre serier af tegneserier over de sidste 30 eller 40 år.
Vi er uendeligt inspirerede af alle Kong Kirbys værker
og Neil Gaimans version af The Eternals.
Forventningen, tror jeg, fra vores fans,
er, at vi virkelig tager fra Neil Gaimans version fra starten af 2000'erne.
Og det er i høj grad den mest populære udgivelse af The Eternals,
men for os var den sande inspiration fra Jack Kirbys oprindelige 1976-version.
Og det er delvist, fordi han virkelig brugte meget af vores verdenshistorie,
aztekernes historie.
Meget af hans designsprog, selv hans narrative inspiration,
var fra verdenshistorien.
Jeg så dem slås og lyve og dræbe.
Men jeg så dem også...
...le og elske.
Hvad, jeg kan lide ved historien om Eternals, er,
at vi tager tilbage til begyndelsen af vores civilisation
for at se, at de faktisk har været blandt os,
og at de har hjulpet os i al denne tid.
Vi ser på virkelige historiske begivenheder.
Vi er i stand til at se på tragedierne og vores største øjeblikke
og se det gennem linsen af, hvad det vil sige at være på denne planet.
Denne planet...
... og dens beboere...
...har forandret mig.
Og det gav os en mulighed for at gå tilbage i tiden
og se ting, vi ikke har set før.
Ikke kun i Marvel-universet, men som filmskabere,
ting, som vi bare ikke får meget at se i film.
Oldtidens Mesopotamien i begyndelsen af civilisationen
og oldtidens Babylon, som for de fleste historikere er civilisationens vugge.
Guptariget i år 200 e.Kr.
Det er en periode, vi følte, vi ikke havde set meget før i film,
men som var meget rig på en masse historiske fakta,
som selv vi filmskabere ikke kendte til.
Hvorfor hjalp I ikke til mod Thanos?
Eller andre grufulde begivenheder?
Vi fik forbud mod at blande os,
medmindre det var devianter.
I første omgang i forsøget på at definere, hvad disse devianter var,
begyndte vi at kigge på gamle monstre fra gamle historier.
Du ved, fra grækerne og egypterne.
Chloé ville have noget meget unikt.
Vi ville have noget, der var fremmed,
men også tilføje figurer, som vi kunne genkende.
Som i begyndelsen af filmen, i Mesopotamien,
er de meget større, de er som dinosaurer.
De er enorme monstre.
Og efterhånden som de udvikler sig, og tiden går,
bliver de mere som dyr, som vi ser i dag.
Så der var al historiefortællingsaspektet ved det,
og det informerede udformningen af devianterne.
Selvom The Eternals finder sted over 10.000 år,
og der er disse forskellige elementer,
har Kevin og Nate samtidig gennem hele processen
bare konstant fremmet karakter.
Det er vigtigt at kende tonen
og genren af den film, du prøver at lave.
Og filmens action er til en vis grad, og jeg tror, fans er enige...
Løb!
...sekundær i forhold til historien,
den følelsesmæssige kerne af denne film, og hvorfor er det specielt,
og hvorfor er det rørende.
For hvis den følelsesmæssige kerne og karaktererne ikke er der,
så er man ligeglad med, hvad der sker med Iron Man eller Thor.
I dette tilfælde, De Evige.
Vi fokuserer meget på familiedynamikken i denne gruppe af Evige.
Denne film har flere lag. Der er et fantastisk sci-fi-eventyr,
der strækker sig gennem tiden.
Og så under det er der et meget komplekst familiedrama.
Og så derunder er der en kærlighedshistorie.
Og så i midten af det, mener jeg, er faktisk selvopdagelsesrejsen.
Vores film er virkelig ledet af Sersi, en kompleks og uperfekt kvindelig helt,
der nok er vores mest menneskelige helt i MCU, vi nogensinde har set.
Æterisk.
Observerende.
Sød.
Lys.
Fremtiden.
Sersi er empat, og hun kan manipulere materie.
Hun kan forvandle ting til andre ting,
hun forstår heller ikke helt omfanget af sine kræfter.
Hun er en meget kreativ person. Det spændende ved hendes karakter er,
at hun ikke rigtig slår nogen.
Hendes kraft kommer fra hendes nysgerrighed.
Derfor er hun kunstner.
Og hun har en dyb forbindelse til naturen.
Hun er nysgerrig omkring menneskeheden på en måde, andre Evige måske ikke er.
I tegneserierne har Sersi en livsappetit,
der ofte ikke ses i historier om udødelighed.
Hun finder skønheden i at have været i live så længe,
fordi hun trækker på sine oplevelser og minder
og tænker på dem med glæde.
Så den positivitet er, hvad der tiltrak os ved hende som vores hovedperson.
I indre konflikt.
Lidenskab.
Mystisk.
Fantastisk.
Boss.
Ikaris bærer verdens vægt på sine skuldre.
Han er den loyale soldat.
Han kæmper med, hvad der er rigtigt for ham som et væsen,
og hvad der er rigtigt for det større gode.
Nå, men...
...ham Ikaris.
Sersi og Ikaris har været sammen og ikke sammen i omkring 5.000 år,
så, ja, temmelig længe.
Det kan man kalde et fast forhold.
Jeg tror, de ser på menneskeheden meget forskelligt.
Jeg kan lide analogien,
at når Sersi ser en ørken, ser hun sandkorn,
og hun finder skønhed i hvert sandkorn.
Men Ikaris ser det ikke.
Han ser: "Okay, der er fare i ørkenen.
"Vi må væk." Så de forelsker sig i hinanden,
fordi de elsker at se verden gennem hinandens øjne.
De har såret hinanden i fortiden.
5.000 år, de har været igennem alt sammen,
og der er ægte kærlighed der og en masse historie.
Jeg tror, som i alle store kærlighedshistorier,
film som Casablanca, er der op- og nedture.
Og den byrde, de bærer i løbet af filmen,
menneskehedens udvikling, har påvirket, hvordan de føler om, hvem de er.
Teknologi.
Opfinder.
Klog.
Strålende.
Beskyttende.
Phastos er dybest set teknopaten,
hvilket betyder, jeg kan bruge mit sind og min energi
til bogstaveligt talt at samle noget ud af enhver teknologi.
Alt, hvad han gør, er for at fremme menneskeheden.
Han har så meget tiltro til menneskeheden. Han er så lidenskabelig,
og desværre lever vi som mennesker ikke altid op til hans forventninger.
På et tidspunkt i hans liv ændrede han virkelig sit syn på menneskeheden
og lukkede bare ned.
Og jeg elsker ved hans indre rejse, at man ser ham elske dem igen.
For Phastos, som bevæger sig fra sit hjerte og sin sjæl,
han forsøger at genoprette det i sig selv og genoprette det i andre omkring ham.
Han er meget en følelsesmæssig kerne for mange øjeblikke i filmen.
Der var mange devianter.
Det nød du vel.
Det gjorde jeg.
Kamp.
Uberegnelig.
Kriger.
Skrøbelig.
Thena er en kriger og kæmper så frygtløst,
og det er alt, hun elsker at gøre.
Hun er krigens gudinde.
Hun kan manifestere forskellige våben i hendes hænder,
hvilket er kompliceret, når du forbereder dig eller træner.
Jeg blev ved med at spørge til mit våben, så jeg kunne øve med det.
Og jeg fik bare våben sendt til mig.
Men jeg blev ved med at få våben, indtil jeg indså,
det ville være en kombination af dem alle.
Når hun ikke slås, ved hun ikke helt, hvor hun hører til, hvordan man skal være.
Hun er stille og meget opmærksom.
Og jeg vil sige skal gå igennem en af de største, hvis ikke den største hindring,
i denne film.
Stærk.
Magt.
Forsørger.
Særlig bryg.
Sexet, måske.
Gilgamesh er den stærkeste af De Evige.
Han er en beskytter. Hans specialiteter er et stærkt knytnæveslag.
Jeg bør sige et stort knytnæveslag. Ja.
Gilgamesh har det største hjerte.
Han er meget loyal. Han sætter altid sine venner først.
Det er en sjov, underholdende karakter.
Jeg føler, jeg er en storebror for min familie.
Han er den elskelige bamse.
Han tager ikke tingene for alvorligt. Han tager tid til at nyde livet.
Gilgamesh bad Druig lulle mig i søvn engang.
Jeg trængte til ferie.
Han er også den bedste kok. Hvis der er en feriedag eller en fest,
vil du besøge Gilgameshs hus.
Sarkasme.
Så sød.
Klokkeblomst.
Tragisk.
Sprite kan skabe illusioner. Hun er virkelig fyrig.
Lidt af et temperament.
-Ikke? -Du lod mig i stikken i Makedonien.
Sprite har levet for evigt, men sidder fast i et barns krop.
Og det er ikke let. Hun er faktisk den mest modne af alle De Evige.
Noget af det mest interessante ved Gaimans tegneserier
er måden, han håndterer Sprite.
Han gav det et nyt niveau af tragedie og nuance,
og jeg tror, det fik os til at ville lave hende til en vigtig karakter i vores film.
Alt, hun nogensinde har ønsket, er at være i stand til opleve et smukt liv
og kunne være et barn og gå igennem den oplevelse.
For Sprite er det en meget følelsesladet rejse
for at finde sin plads.
Det er ikke okay.
Længsel.
Lidenskab.
Mørk.
Nar.
Druig er en røv.
Ja, chef.
Druig. Han er tankekontrol.
Han står for, hvad han tror på.
Og hvis den beslutning sætter ham mod de andre,
er han ikke bange for det.
Han er meget idealistisk og meget filosofisk.
Han er en person, som, hvis han kan lide dig, fantastisk.
Hvis han ikke kan lide dig, bør du passe på.
At gå ned ad trappen i aztekertemplet,
selve settet var uvirkeligt.
Det var meget vanskeligt, for trinnene var meget stejle,
og jeg skulle se på kameraet, mens jeg gik ned.
Bare håbe, jeg ramte det næste trin, og virke selvsikker.
Så alle i kostume, og så at stå op,
og alle knæler. Det er...
Det var et superhelteøjeblik.
Pralhals.
Blærerøv.
Karisma.
Sjov fyr.
Glæde.
Kingo. Kingo elsker livet.
Kingo er en fyr, som altid har været ret prangende.
Han har altid ønsket, folk vidste, at han er en superhelt,
men det kan han ikke afsløre.
Så for ham er dette det næstbedste.
Superhelt, filmstjerne.
Så folk ved ikke, han er en superhelt.
Men alle ved, han er filmstjerne.
I tror, jeg er filmstjerne.
Det er jeg, men jeg er også...
...En Evig.
Min figurs introduktion i nutiden er på settet til en Bollywood-film,
og han laver et stort Bollywood-dansenummer.
Jeg danser ikke. Jeg kan ikke danse.
Vi var begyndt at filme, og Chloé sagde:
"Jeg skriver en stor dansesekvens til dig."
Og jeg sagde: "Jeg er fuld af frygt. Det lyder fantastisk.
"Skaf mig en danselærer."
Nileeka har været min danselærer,
og jeg arbejdede med hende i månedsvis, før vi filmede den scene.
Og der var 50 backup-dansere og et kæmpe Bollywood-set.
Alt arbejdet betalte sig. Det ser smukt ud.
Hurtig.
Super-hurtig.
Makkari er den hurtigste kvinde i universet.
Hun bruger sin kosmiske energi til at løbe hurtigt.
Men hun kan også bryde lydbarrieren,
så hun kan skabe fantastiske, hjernerystende brag af lyd,
hvilket gør hende meget magtfuld i kamp.
Jeg elsker Makkari. Hun er selvfølgelig hurtig.
Det er hendes styrke.
Men hun er også loyal.
Godt gået.
I lige måde.
Alle, der kender Lauren, har set hendes energi.
Hun pressede os virkelig til at bruge tegnsprog i filmen.
Og hendes mand, Doug, endte også med at blive en tegnsprogstolk for os
og hjalp de andre skuespillere med tegnsprog.
Hun gav os regler, som vi kunne køre et set med,
der ville være venlige for en, der er døv.
Hun bragte en masse af den viden ind i vores produktion,
så vi kunne gøre tingene på den rigtige måde.
Leder.
Heler.
-Moderlig. -Moder.
Mor.
Kærlighed.
Ajak er nærmest lederen for De Evige.
Hun håndterer dette lederskab fra moderskabets perspektiv.
Så hun har et særligt forhold med hver enkelt af dem.
Hun er både mor og lærer.
Hun er både kærlig, men også hård.
Og hun har nogle store beslutninger at træffe i filmen.
Jeg havde et meget vigtigt øjeblik for mig i denne film, personligt.
Jeg har en scene, hvor man skal ride på hest.
Og jeg havde en ulykke med en hest for mange, mange år siden.
Så jeg kom ikke op på heste.
Og jeg befriede mig fra min fortid, fra min frygt.
Og jeg var i stand til bare at galopere med hesten og føle mig tryg.
Og jeg vidste virkelig ikke, om jeg ville kunne gøre det.
Men jeg ville gøre det.
Og jeg tror, det hjalp mig med karakteren.
Det var en frigørende oplevelse for mig.
Jeg tror, for mig, hver af disse karakterer og rejsen,
den følelsesmæssige rejse, de går igennem,
repræsenterer et aspekt af menneskets natur.
Og en udforskning af dualiteten i hver af os.
Så på en måde, hvad de lærte af os, at de elsker eller hader,
siger meget om, hvem de er, men også meget om, hvem vi er.
-Og action. -Og action!
Jeg synes, filmen var virkelig godt castet.
Hver eneste af os er bizart rigtig til rollen.
Alle er unikke og specielle og kærlige og givende.
Når jeg vælger skuespillere i alle mine tidligere film,
prøver jeg at se, hvor meget af den her karakter, der allerede er i denne person.
Det gør mig mest spændt. Så meget som muligt.
På den måde kommer de til at bringe et aspekt af, hvem de er, på skærmen.
Der er et kamera.
Det vil fange noget, jeg aldrig kan planlægge,
og jeg aldrig kan skrive, og den proces interesserer mig.
Der var helt sikkert nogle uventede relationer og dynamik,
der kom frem, som jeg aldrig ville have troet,
bare ved at læse manuskriptet
med skuespillerne samlet.
Jeg elskede virkelig at have scener med hver af skuespillerne,
og vi opdagede virkelig uventede ting.
Jeg synes, vi er heldige.
Første gang, de var i rummet sammen,
fløj gnisterne bare. Jeg tænkte: "Okay."
Du forventer aldrig at se dem i samme rum i den virkelige verden.
De kommer fra forskellige baggrunde
og forskellige livserfaringer.
Men der er noget ved hver af mine skuespillere.
Der er bare noget utilpasset ved dem.
De bærer noget helt specielt.
Og det, tror jeg, forener dem som en familie,
fordi De Evige lever i periferien.
En gruppe af udødelige, der har været på Jorden i 35.000 år.
De har været der blandt MCU. Vi har ikke mødt dem før.
Har I nogen interesse i at møde nogle af De Evige?
Okay.
Skuespillerne, undtagen Gemma, mødte hinanden samtidig til Comic-Con.
Mine damer og herrer, som Ikaris, Richard Madden.
Kumail Nanjiani.
Lauren Ridloff.
Den første dag, vi mødtes på Comic-Con,
synes jeg, var et af de mest akavede øjeblikke for at være ærlig.
Angelina Jolie kom op til mig
og sagde, hun var fan af "The Walking Dead."
Jeg var forbløffet. Jeg kunne slet ikke tænke.
Som Sprite, Lia McHugh.
Hvordan føles det at være den yngste,
der skal skildre en af de ældste MCU-karakterer?
Det føles ikke virkeligt.
Comic-Con var virkelig sjovt, at møde alle for første gang.
Jeg tror, vi alle klikkede med det samme.
At være samlet for første gang til Comic-Con var stort, fordi...
Salma Hayek.
...der var så mange mennesker at introducere os for,
og samtidig introducerede vi os for hinanden.
Og det var bizart. Det var bizart.
Og lidt skræmmende også
at indse publikums forventningsniveau.
Og vi står der bare og ser på hinanden og siger:
"Vi må hellere gøre det godt."
The Eternals!
Rent selvisk er jeg mest interesseret i verdensbygningen og dens designs.
Grundlaget, Jack Kirbys tegneserier, og også Neil Gaimans versioner,
er fantastiske inspirationer.
Vi lavede en masse research med historikere,
sprogeksperter, antropologer, forskere.
Og det var meget vigtigt for Eternals at gøre det,
fordi for at overbevise seere om,
at disse superhelte har været på denne planet i 7.000 år,
vil du virkelig føle visuelt, at de var der.
Så som produktionsdesigner
er du faktisk ansvarlig for hver eneste ting, du ser på kameraet,
uanset om nogen spiser en sandwich, om nogen kører bil
eller et rumskib eller hver eneste sted.
Når du skal bygge over 130 set,
er det et kæmpe foretagende. Og omfanget er enormt.
Vi rejser rundt om i verden, gennem rum, gennem tid.
Det har været ekstraordinært,
bredden og omfanget af alt, som vi har skullet opnå.
Mit udgangspunkt på denne film var naturligvis Kirbys tegneserier.
Dem kiggede jeg omhyggeligt på, og en af de fede ting er,
hvor meget det er forbundet med manuskriptet på visse måder.
Et af settene i særdeleshed inspirerede mig til at dykke længere ind i det.
Og det set var aztekertemplet Teotihuacán.
Det blev antaget at være blevet lavet af guder eller rumvæsner.
Det er i menneskets folkeminder overalt.
Så jeg begyndte virkelig at undersøge det,
og så viste det sig, at der boede over 100.000 mennesker der.
Det var ikke i nærheden af en flod eller andet.
Og myten og legenden er,
at nogle guder var kommet og byggede dette til folket.
Og det satte gang i en tankegang,
som jeg bragte til resten af produktionen.
Så begyndte jeg virkelig at komme ind i, hvilken indflydelse, de tror,
rumvæsnerne er kommet til denne planet med
og havde indflydelse på vores teknologi, på alt.
ARTEFAKTER, DER FORMEDE MENNESKETS HISTORIE
Og det var fantastisk at se i tegneserierne igen,
og inden for det var der illustrationer af alle templerne
og hans egen version af De Evige og celestianere
tegnet i udsmykningen på templerne.
Så vi tog det videre og løftede den dekoration
og fik den så udsmykket på vores bygning.
Når de er i den indre, øvre del af templet, er det et cadeau til Kirby.
Vores produktionsdesign ledet af Eve Stewart,
gjorde virkelig deres for at skabe et sprog,
som vi så kunne sætte på kostumer og på væggene i rumskibet
og have en æstetik, der føltes forenet.
Det skulle føles oldgammelt og teknologisk avanceret på én gang,
en udfordring fra et designsynspunkt.
Hvordan kan rumvæsnerne føles, som om de har været her i 7.000 år
og også føles som inspirationen for ting,
folk byggede gennem historien?
Det var en stor udfordring, for da jeg startede,
læste jeg, at De Evige var blevet skabt af celestianerne.
Det var for en million år siden, så det kan ikke være et rumskib som dem,
man elsker i Ridley Scotts film.
Og så har dette rumskib ligget ubrugt, teoretisk set, på Jorden,
i de sidste 7.000 år.
Det måtte ikke have nogen ordentlig henvisning til menneskelig teknologi.
Derudover følte jeg bare, at det var sådan et åndeligt sted
for de folk, og det var blevet sat op, teoretisk,
af celestianerne, som er guder.
Så jeg begyndte at se på hellig geometri,
den måde, former fungerede igennem alle religioner over hele verden.
Enhver religion elsker en cirkel.
Alle religioner elsker en trekant.
Så jeg prøvede at sætte dem sammen.
Så ydersiden af skibet blev trekantet ganske hurtigt
bare på grund af aerodynamik.
Men Chloé og jeg diskuterede også meget, at trekanter og cirkler passer sammen,
både i kristendom og islamisme og også i asiatisk kultur.
Så det blev en meget global ting, som vi gik efter.
Så vi startede med masser af trekanter.
Og så besøgte jeg nogle forskere,
og de sagde, at det var godt,
fordi trekantede fly også kan skabe et lodret løft,
hvis du har nok energi omkring alle punkter.
Så der startede vi.
Jeg var virkelig, virkelig overrasket, da jeg gik ind i vores skib.
Fordi hvor mange skibe har du set? De ser alle ens ud. Futuristiske.
Det her er helt ud over det sædvanlige, utænkeligt,
hvert objekt, hver lille detalje i det.
Det er virkelig nyt og spændende.
Jeg elsker virkelig rumskibet, fordi det er så usædvanligt,
og jeg tror, det har at gøre med de cirkulære former med de hvælvede lofter,
og at det næsten er katedrallignende eller tempellignende.
Og teksturerne, vi arbejdede virkelig hårdt på at få det,
så det lignede indersiden af en meteor.
Som om det virkelig var gammelt.
Vi så på gamle babyloniske kileskrifter.
Vi lavede faktisk vores egne.
De siger ting som stjerne, måne, rejse, mand, jord og gud.
De svarer nøjagtigt til kostumerne.
Når de står mod denne væg, skaber kraft fra Arishem kostumerne.
Alle former i kostumerne er baseret på Jack Kirbys verden.
KOSTUMEDESIGNER
Noget, Chloé diskuterede meget, var cirklerne med linjerne,
der er i alle hans billeder.
Fordi de havde været på Jorden i 7.000 år,
kunne symbolerne, figurerne på deres organer, så have påvirket nogle designs
i religion og i kulturer over hele verden?
Så alt det kom med i designet.
Jeg kan ærligt sige, at disse kostumer
er de sværeste superheltekostumer, jeg nogensinde har lavet.
Dette rum er vores udstilling af superheltekostumer
og nogle af de andre epoker i filmen.
Da jeg først læste manuskriptet, tænkte jeg: "Det har alt."
Der er forskellige perioder. Der er fremtid, fortid, alt.
Så fra et kostumedesignperspektiv er der meget at lege med.
Og derudover ved du, at du skal designe 10 nye superhelte.
Jeg blev bedt om,
at de ikke bare lignede superheltes rustning-klædte uniformer,
at de lignede et andet hudlag.
Og vi var nødt til at indarbejde kosmos.
Så vi begyndte at kigge på mineraler og natur
og begyndte at eksperimentere med materialer.
Jeg husker, at Kevin besøgte vores produktion.
Han sagde: "Det er et videnskabseksperiment."
For i filmen ser du, at det ikke bare er blåt.
Vi brugte forskellige typer sort, forskellige typer blå
og oliemaling, og så satte vi dem sammen på et ark.
Og så skal man vente et par dage
på naturligt at se, hvordan teksturen bliver.
Hvert af disse kostumer er unikke.
Det kræver mange, mange eksperimenter, for på det store lærred
kan du se alle teksturer.
Der er så mange lag på hvert kostume...
KOSTUME FX-SUPERVISOR
...og de er alle håndlavede.
Det er et stort foretagende,
og det mindste antal stykker på en karakter var fem eller seks.
Op til Sprite, der havde 18 stykker på.
Og hvert enkelt af disse stykker skal udarbejdes i computeren,
formes, støbes, renses, redigeres, males.
Alle stykkerne er utroligt arbejdskrævende.
Så til tider havde jeg syv eller otte personer i arbejdsrummet,
der bare malede disse stykker.
Og for hver af disse 10 karakterer, havde vi mindst seks kostumegentagelser.
Så det er svært at forestille sig, hvor meget arbejde det krævede.
Ajak elsker naturen, og hun er også lederen
og har forbindelsen til celestianerne.
Så hun har en fantastisk hovedbeklædning,
og der er en masse flydende linjer opad med hende.
Meget guld og blå.
Og vi har en fantastisk kappe, som er håndmalet.
Og jeg var heldig at arbejde med Sammy,
som satte en masse symbolske ting ind i mit kostume.
Der er en blanding af bemyndigelse og også stolthed
i at kunne gå i dette kostume, som betyder noget vigtigt.
Sersi elsker menneskeheden. Hun er en meget givende person.
Farven, som vi gav hende, var dybest set grøn og sølv.
Så hun har flydende områder for at gøre det feminint og blødt.
Det er ikke superstruktureret. Det er faktisk mere æterisk.
Og så har vi Ikaris, der i høj grad er en kriger.
Vi ville væk fra idéen om en superheltebuksedragt.
Så for ham er det gjort med en segmenteret rustning.
Sprite er en tænker. Og det er lidt alabast-agtigt
og lidt jade med hendes.
Vi besluttede at have lidt sjov med hendes moderne look
og vise hende som en,
der faktisk desperat ville være mere voksen.
Så hun går i ganske finurligt, men seriøst tøj.
Som om hun prøvede at finde en identitet.
Og så har vi Druig. Han er meget kloster-agtig.
Han går gennem et meget stort vendepunkt.
Som vi følger ham gennem tid, bliver han mørkere og mørkere.
så hans kostume er meget mørkt.
Det er ret langt. Det er meget stærkt i midten.
Thena er en kriger, men der er også
en skrøbelighed ved hende.
Hun starter som en fantastisk gylden gudinde
og bliver så langsomt gennem tiden
til en skrøbelig, sart, meget blød,
såret sommerfugl på en måde.
Gilgamesh er den stærkeste kriger, så han er meget stærkt pansret,
og det her er ret hårdt, for ham.
Og han tager på rejsen med Thena, så han sidder fast i tiden med hende.
Så de ændrer ikke deres tøj til den moderne verden.
Vi havde dem boende et sted,
hvor de nærmest stoppede i omkring år 1900.
Så hans tøj ser meget gammelt ud.
Jeg elsker det ved mit kostume,
at der ikke er et andet kostume i MCU, der ligner det.
Det bevæger sig rigtig godt. Det passer rigtig godt.
Og det er lilla, som har været min yndlingsfarve hele mit liv.
Alle siger nok, at de fik tårer i øjnene, når de tog det på.
Og det gjorde jeg i hvert fald.
Jeg må indrømme, at jeg græd.
Det er som at tage en brudekjole på.
Jeg vidste bare, det var det.
Mit yndlingsøjeblik på denne film har været Brian.
Hans sidste tilpasning var bare mit absolutte yndlingsøjeblik.
Jeg er til min sidste tilpasning.
Du ser tegningerne... Det slår dig stadig ikke helt,
fordi hver gang de viste mig tegningerne,
sagde jeg: "Er det mig? Nej. Er det virkelig mig?"
Vi gav ham kostumet på, og han ville ikke se i spejlet.
Jeg kæmpede med en masse ting,
når det kom til, hvordan jeg mente, MCU skal se ud.
Jeg var nervøs for, hvordan jeg ville blive portrætteret.
Han begyndet at trække vejret tungt.
Hver gang en lynlås gik op, eller en knap kom på,
eller jeg havde taget støvler på,
tænkte jeg: "Okay!"
De siger, "Brian, du skal vende dig og se."
Jeg sagde: "Jeg er ikke klar."
Jeg var bekymret. Han sagde: "Jeg har det fint."
Så da de endelig lynede op i ryggen,
sagde de: "Du er nødt til at se på dig selv."
Så jeg vendte mig om.
Og da han vendte sig om, skreg han bare.
"Åh gud! Det her er utroligt."
Jeg skreg bare: "Allesammen, kom herind.
"Alle, der havde noget at gøre med dette kostume, kom herind."
Og så kom de alle sammen ind. Og jeg... Og jeg...
Jeg græder.
"I forstår ikke, hvordan I fik denne lille sorte dreng
"fra North Carolina, som aldrig nogensinde troede,
"at han kunne stå her og tro, at han var en superhelt."
Jeg må sige det af hele mit hjerte,
hver eneste person, der havde noget at gøre med at lave denne film,
de er de ægte helte, virkelig.
Vi kunne ikke være de helte, vi er, uden dem,
og det skal folk bare vide, når de ser disse film,
at der er så mange mennesker, der giver deres tid og deres indsats
for at få mig til at føle mig som en superhelt.
Min favoritdel var at se alle i kostume,
hvor vi alle bare stod på række.
Det var så spændende at se alle i deres kostumer.
Vi skreg alle og havde tårer i øjnene hele dagen.
Jeg sagde: "Åh gud! Se!"
Da vi alle kom sammen, var vi ret bevægede.
Det var fantastisk.
Det blæste, det var meget dramatisk.
Alles kapper fløj.
Der er tidspunkter i en produktion, hvor man føler sig som en fan.
Og det er virkelig specielt.
Tak. Tak, Eternals!
Da jeg sagde ja til denne film, tænkte jeg:
"Jeg er i en stor grøn kasse i studiet,
"og det er, hvad det er."
Jeg tog fejl. Jeg har vist været i studiet en dag
af alle mine dage her.
Chloé ville virkelig bruge så mange praktiske omgivelser, set, som vi kunne,
så vi har været på stederne en masse.
Stederne og geografien er en stor del af filmen.
Det er sammenflettet med det, fordi det er historien om civilisationens vækst
kombineret med naturen og den måde, menneskeheden og naturen
har udviklet sig ved siden af hinanden.
Så vi filmede meget omkring London,
og London var en schweizerkniv som placering for os.
Det tillod os at være i North Dakota, så i Alaska.
Det tillod os at være i Amazonskoven.
Det tillod os at være i forskellige tidsperioder.
Det var under natoptagelser, hvor de lukkede Camden ned.
Jeg tænkte: "Wow, det er... Kan de gøre det her?
"De kan lukke en af de travleste dele af London, så vi kan filme her?"
Det er ambitiøst.
Men vi optog også en del af filmen på Fuerteventura og Lanzarote
i De Kanariske Øer,
som er en spansk-ejet økæde ud for Afrikas kyst.
Det gav os nogle omgivelser, som vi ikke havde haft
i vores andre film.
Og det lod os igen doble op historisk
på steder, der ikke findes mere eller er svære at nå til.
Ja, vi tog til De Kanariske Øer,
og så filmede vi Babylon og Mesopotamien,
og vi følte, vi var i Mesopotamien.
Det så så virkeligt ud, og det er så fedt.
Det var fedt at filme på steder og i skove
på disse sorte sandstrande, på vulkanøer.
Når du faktisk er på et sted,
hjælper det med at komme ind i tingenes virkelighed,
hvor bizarre de end er.
Du har aldrig set steder som disse.
Det er helt magisk. Magisk.
Det er spektakulært, dette landskab.
Jeg har aldrig været rundt i verden sådan på en film.
Denne film er på ingen måde let.
Jeg ved ikke, om du har været på Fuerteventura, men der er intet.
Ikke for noget, men det er en ø.
Og så dukker vi op på dette sted, og det er klipper,
der plejede at være vulkaner her.
Og så er du på en klippe. Nævnte jeg det?
Der var klipper på dette sted, og du laver store kampscener.
Og du klatrer over ting, og du laver wire-arbejde.
Og så er der stranden.
Vinden på Fuerteventura er ikke for sjov, du går i støv.
Og det er ikke nemt at få sort sand af kroppen.
Det var utroligt, for når jeg siger, at vi måtte rotte os sammen,
måtte vi rotte os sammen, og vi blev utroligt tætte på Fuerteventura.
Det var sjovt at være på samme hotel, for vi spiste middag sammen
og så hinanden og hængte ud.
Jeg tror, at det at være på stedet hjælper med at føle det mere
og være mere i øjeblikket.
Jeg må sige, at det fik os alle til at komme sammen som en familie,
og det hjalp os med at finde forholdet mellem karaktererne.
-Cut. Okay. -Dave?
-Smukt. Det er det. Fik det. -Ja. Vi fik det.
For os gav det at filme på stedet os mulighed for at indfange
lyset og indfange stedet.
Du vil have publikum til ikke kun at se karakteren,
du vil se karakteren i forhold til verden bag dem.
Det er meget svært at få det til at føles ægte på en scene.
Så at være på stederne var en meget naturlig progression.
Og det er spændende for vores visuelle effekt-vejleder, Steph Ceretti.
Han har altid villet indfange
så mange virkelige og naturlige elementer som muligt.
For os er det faktisk mere interessant at beskæftige os med ægte materiale,
der kommer med alle de ting, man ikke rigtig kan kontrollere.
Og det gør filmen lidt mere virkelig i den forstand.
Vi ønskede virkelig at presse ideen om,
at alt skal filmes, så meget som muligt, på et rigtigt sted.
Og Chloé ville virkelig have det. Scenen i Amazonskoven for eksempel...
Ikaris!
Vi snakkede om at filme den i et studie,
og jeg snakkede med Chloé, og vi blev enige om, at:
"Nej, det kan vi ikke gøre. Der bliver aldrig plads nok.
"Vi må filme det på stedet."
Selv om det var virkelig svært i England på vej mod vinter,
masser af regn, som du kan forestille dig.
Men det gav total mening faktisk at være på stedet og føle miljøet.
Og have skuespillerne i miljøet og føle elementerne.
Og også at have den frihed med kameraet
at filme overalt og ikke være begrænset.
Så det var meget mere organisk på den måde,
at filme det på den måde og meget mere visceralt,
hvilket Chloé virkelig ønskede at indfange så meget som muligt.
Og det er svært, en stor udfordring for ham.
Hvordan han kan få sine visuelle effekter blendet ind i den virkelige verden,
for når du balancerer det helt rigtigt,
så kan du opnå den form for realisme, som Eternals virkelig har brug for.
Actionscenen på stranden...
Smukt miljø, fantastisk beliggenhed.
Vi ville filme der, så vi kunne indfange så meget som muligt
fra det virkelige lys, miljøet, vinden.
Der var udfordringer i at få stunt-opsætninger
og special effects-opsætninger på stranden, fordi det var så fjernt.
Og der var meget af den action, vi ikke kunne filme,
så vi endte med at bygge miljøet som et CG-miljø,
så vi kunne have det og også designe nogle optagelser,
som vi ikke kunne få på stedet,
med fuld CG-karakterer i kamp, flyvende, der rammer hinanden i fuld fart.
Men det, vi forsøgte at beholde, er det filmografiske aspekt.
At prøve at få vores CG-optagelser til at matche optagestilen,
som Chloé ønskede at beholde, for at holde det naturligt.
Når du laver en sekvens på et set,
har du normalt fuld kontrol over lyset.
Lyset og himlen ændrer sig ikke,
for det er den samme himmel, vi bruger til alle optagelser.
Sådan er det ikke her.
Hver optagelse havde en anden himmel, en anden vind, en anden sky,
så det er noget, vi forsøgte at bekæmpe en lille smule,
men så sagde Chloé: "Kæmp ikke imod det.
"Få det til at se naturligt ud.
"Vi tog derhen for at filme, og tingene ændrer sig.
"Gør det samme i jeres CG-optagelser.
"Bare gør det, som det ville være naturligt.
"Omfavn det naturlige lys og de naturlige elementer."
Så det var meget interessant for os.
Det var et rigtig fedt symbiotisk forhold.
Til en vis grad var det en indlæringskurve for hende at arbejde med,
for hun havde aldrig lavet så stor en film,
hun havde aldrig haft de ressourcer, vi har på vores film.
Men vi havde aldrig prøvet at fortælle en historie, som hun gør.
Vi havde aldrig flyttet kameraet på den måde, hun vil.
Jeg kommer fra en indie-verden.
At kunne lade din fantasi bare få frit løb
og så at have folk, der er så erfarne og åbensindede,
at de kan tage dine ideer og ophøje det
og bare gå amok med det, er en utrolig proces.
-Han holder den hvide taske. -Ja, det er godt.
Chloé kan lide at filme i det, hun ville kalde "magisk time,"
når solen er lige ved at gå under horisonten.
Du har alle disse helte i fantastiske kostumer,
og havet er en kæmpe bølge, og vinden blæser,
og det er det perfekte miljø,
du håber, du kunne genskabe digitalt, men meget sjældent kan.
Og skuespillerne ville sige, at det øjeblik var specielt,
fordi det var slutningen på filmen.
Så selvom man ikke filmer kronologisk,
føler du det fra et energi- og dramatisk synspunkt.
Men det var et øjeblik, der føltes særligt.
"LIFE MEMORY SUITE" KOMPONERET AF RAMIN DJAWADI
Vi vidste, at denne film skulle have stærke temaer.
Du har 11 karakterer, ikke?
Og du har 7.000 år af menneskets historie.
Og du har rummet, du har Jorden, alle disse elementer.
Det er vigtigt at gentage temaer.
Og det er noget, Ramin gør så smukt i Game of Thrones.
Ramin skabte disse smukke temaer.
Og når temaet starter, fremkalder han følelser.
I stedet for at give hver karakter et tema
tænkte vi på det tematisk:
"Hvad går karaktererne igennem i løbet af historien?
"Kærlighed, mission, minder, alle disse aspekter.
"Lad os skabe temaer for deres følelsesmæssige tilstand."
Vi har brug for dig.
På den måde hjælper temaerne med at binde denne massive historie sammen.
Så hver gang det hukommelsestema dukker op,
er det lige meget, om du er i nutidens Amazonskov
eller i oldtidens Babylon,
du forstår, hvor langt disse karakterer er rejst,
og alligevel har de stadig at gøre med de samme kampe, som er menneskeheden.
-Evige samles. -Tak.
-Evige samles. -Okay.
Der er en atmosfære som en familie,
men der er noget meget dybtgående ved den måde, hun behandler karaktererne,
og hvordan hun arbejder med skuespillerne.
Og hun trækker dig virkelig ind i en karakter.
Så godt.
Karakterøjeblikke er enormt vigtige,
og det er de virkelige øjeblikke, folk husker fra MCU-filmene.
Det lille øjeblik, Avengers sidder og spiser shawarma.
Det er den slags, folk relaterer til.
Og Chloé Zhao, vores direktør,
har været virkelig god til at finde de små øjeblikke.
Det er klart, kampene, rumvæsnerne, alt det der, meget spændende.
Men vi har været en familie i 7.000 år. Der er en masse bagage der,
og at udforske det var det mest tilfredsstillende ved filmen.
Chloé er så indsigtsfuld i hvert eneste lille øjeblik af filmen,
og hun tænker altid på, hvad hun kan gøre bedre,
og hun vil bare gøre det til det bedste, det kan være.
Hun er involveret i hvert eneste aspekt,
hun laver 100 ting på én gang.
Jeg ved ikke hvordan, men det er utroligt.
Hun er en kamikazeagent.
Der er intet bedre end at se din instruktør
se dig gøre noget og blive spændt,
når hun springer op bag kameraet og løber op.
Hun får dig til at prøve ting. Hun får dig til at tro på,
at visionen omfatter dig, og hvordan du laver
og støber det, så der er meget improvisation,
der er mange opdagelser, som vi finder med hinanden.
Jeg vidste, hun ville forstå karakter.
Jeg vidste, hun ville forstå forhold,
men hendes ting med action...
Der var en actionscene, vi optog,
og hun sagde: "Vil du se det?" Jeg ser,
og det ligner ingen anden actionscene, jeg har set
i en MCU-film eller ellers.
Chloé bruger vores personligheder og vores mangfoldighed
på en elegant måde i filmen, der er forenende,
og det får dig til at føle, at du er en del af noget helt specielt.
Jeg havde aldrig forestillet mig, at jeg ville blive en del af MCU,
især som en superhelt.
Jeg havde nogle venner, der var med i dem i forskellige roller,
og jeg tænkte: "Jeg vil bare være en, der
"reparerer Captain Americas computer eller noget."
Og nu faktisk at være i den her, det er ret fantastisk.
At være en del af en Marvel-film,
der har den største mangfoldighed, vi nogensinde har set
i nogen superheltefilm nogensinde.
Jeg synes, det er spændende. Det viser virkelig omfanget af filmen,
og det er globalt.
Du ser denne utrolige blanding af mennesker
fra mange forskellige baggrunde og kulturer.
Det beriger virkelig den historie, vi fortæller,
fordi det virkelig er en episk global historie.
Og det er første gang, vi har været her på Jorden,
hvor vi har haft superhelte, der er lige så forskellige, som Jorden er.
Som vores planet er, som menneskeheden er.
Dette ensemble, jeg får kuldegysninger, når jeg tænker på det.
Alle ser forskellige ud, lyder forskellige.
Alle har en helt forskellig energi.
Jeg har aldrig set et ensemble som dette,
og det faktum, at vi gør det for Marvel
som superhelte, det er noget særligt.
Det er interessant, fordi jeg aldrig troede,
jeg ville blive en del af MCU.
Jeg kan virkelig lide, at Chloé tog os, som vi er.
Jeg ved, at jeg ikke er standard Marvel æstetik,
men Chloé sagde: "Nej, det er pointen.
"Altså, du er det.
"Disse mennesker skal afspejle hverdagens mennesker,
"fordi alle kan være en superhelt."
Det elsker jeg, for folk går ind til dette
med deres eget idé om, hvad Marvel bør være,
og hvordan Marvel skal se ud, skal lyde.
Og vi smadrer alt det
og giver bare folk en følelse af, at de kan se sig selv deroppe.
Jeg føler, at film virkelig er et spejl af vores eget samfund.
Så hvis vi ikke ser os selv,
kan vi ikke se nogen form for refleksion af os selv,
så hvordan ved vi, at vi faktisk eksisterer?
Vi har brug for dig.
Hvordan ved vi, at vi er her?
Hvordan ved vi, at vi kan leve gennem andres oplevelser,
deres fejl, og forbedre os selv som menneske?
Vi blev til ét...
Så jeg mener, det er det, der er så vigtigt,
at vi rent faktisk ser repræsentation på skærmen.
Og med disse skuespillere, mangfoldigheden
er uhørt, virkelig.
Pas på ryggen.
Det er hårdt for mig, mand. Er du okay?
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
Noget, jeg virkelig værdsætter,
er, at jeg virkelig føler, at jeg har skabt et særligt personligt forhold
med hver enkelt af karaktererne og hver enkelt af skuespillerne
og nogle virkelig smukke venskaber.
Jeg tror, alle fandt deres roller ret hurtigt.
Ikke kun i filmen, men også udenfor.
Vi føler os som en familie sammen.
Det føltes, som om vi kendte hinanden.
Vi følte os som... Jeg ved det ikke, men vi var meget hurtigt...
Vi var venner.
Jeg elsker dem alle, hver eneste af mine medskuespillere.
Jeg mener, vi er en familie.
Det er utroligt, hvordan det slægtskab blev til.
Jeg har virkelig lyst til at omfavne dem og holde dem sammen.
Jeg ved, det er en del af min karakter,
men det har virkelig påvirket mig. Jeg føler mig ansvarlig.
Så det var meget nemt at blive en familie.
Vi blev en familie meget, meget hurtigt.
-Cut. -Smukt.
For en film, der handler om 10 udødelige rumvæsner fra planeten Olympia,
handler det meget om menneskeheden, og hvad det er at være menneske,
og hvad det er at være af denne Jord.
Er vi forvaltere af denne Jord,
eller er denne jord bare et springbræt til noget større?
Som samfund, både i USA og globalt,
begynder vi at tackle, hvad vores forhold er til denne Jord,
hvad vores forhold er til hinanden.
Det er et vigtigt tema at udforske,
fordi det er det, vi står over for hver dag.
Man vender sig ikke mod sin familie.
Filmen bliver faktisk meget en fejring af planeten Jorden
og en fejring af menneskeheden.
Vi lærer om, hvad det betyder at være dødelig,
hvad det betyder at være et menneske,
der har meget begrænset tid i dette univers.
Og jeg synes, det er en smuk måde at fejre menneskeheden.
Det er vigtigt at understrege, at vi er alle meget magtfulde,
men vi er mest magtfulde, når vi mødes for at hjælpe denne planet.
Det er en smuk besked. Når vi alle mødes, er vi alle stærkere,
og det er, når vi rent faktisk kan gøre en forskel.
Denne film vil have en stor effekt på fremtiden for MCU
til et punkt, hvor jeg nørder så meget som fan,
at jeg kunne lave en film, der påvirker MCU så meget.
For mig har det været sådan hele vejen,
at Kevin, Nate, og hele holdet fanger mig, når jeg falder.
Når jeg spreder mine vinger og går amok, slipper de mig løs.
Jeg lærte så meget af dem.
Jeg er bare så taknemmelig for, de gav mig denne mulighed
for ikke kun at hylde og respektere MCU's fortid,
men også forlænge MCU ind i fremtiden.
Og det er mig en ære.
Oversættelse: Thomas Nicholson