Nyligen kom miljardtals människor tillbaka efter att varit försvunna fem år.
Vi behöver nya hjältar.
Anpassade efter de tider vi lever i.
Symboler är ingenting utan de kvinnor och män som ger dem mening.
Jag vet inte om det nånsin funnits en starkare symbol.
Men det handlar mer om mannen som bar den.
Och han är borta.
Idag hedrar vi Steves minne, men vi blickar även framåt...
och kampen som väntar oss.
När Disney Plus tillkännagavs, insåg vi möjligheten
att sammanfläta vårt filmiska universum med ett på tv,
något som är helt unikt.
Om vi lyckades, hade det blivit helt unikt.
Karaktärerna kan fortsätta utvecklas
på ett sätt som det inte finns tid för på film
och fortsätta i filmuniversumet,
vilket gör det sammankopplat för första gången.
BAKOM KULISSERNA PÅ THE FALCON AND THE WINTER SOLDIER
För Nate och mig var det uppenbart
att The Falcon and the Winter Soldier
skulle passa det här formatet.
Vad du smyger.
En tid i Wakanda och du är White Panther.
White Wolf, faktiskt.
Trots att de inte haft mycket tid på bild i filmerna,
har de blivit älskade.
Vad var det där?
Alla har en gimmick nuförtiden.
Och med den lilla tid de delat på bild,
har de skapat en tumultartad dynamik
som är värd att utforska.
Kan du dra fram stolen?
Nej.
Från början var målet grundat.
Endgame var titanernas slag
i ett universum som hade allt.
Vår tanke med den här serien var
att göra mer jordade och relaterbara karaktärer
så att deras superkrafter blev inbäddade i karaktären.
Men också inbäddade i den verkliga världen.
Det är nu du känner att du kan släppa allt.
Vi borde känna vad du tänker.
Därför måste du berätta för henne...
Du känner: "Jag har henne nu,"
och så slappnar du av. Och plötsligt...
Så du slår honom, okej?
Kari är toppen.
När man väl serien
inser man dessa karaktärers känslomässiga djup.
Det är mer drama än något annat.
Kari gjorde oss mindre macho
och gjorde istället
striderna och specialeffekterna tuffare.
-Inte direkt en tuffing. -Va?
Men det visar också hur alla fungerar som individer.
Det var viktigt för mig, och för alla andra,
att utforska vad det betyder att vara en hjälte idag.
I det förflutna, i MCU,
var en hjälte ofta relaterat till att vara soldat eller krigare,
men den nya hjälten är inte så.
Den nya hjälten är insatspersonal,
och det är inbäddat i våra karaktärers resa.
Walker! Hjälp mig!
Hon såg nog
två män som försöker hitta sin väg
och det som stod ut för mig var det nya sättet att filma,
där hon fångade karaktärernas inre tankar.
Jag tyckte det var intressant.
Så nu när du har slutat strida, vad önskar du dig?
Frid.
Vilket oerhört...
Så fort man kliver in på andra våningen i Marvel-byggnaden,
känns det som
att man är en del av något större.
Kevin och resten av Marvel-teamets mandat är: "Det får inte känna som tv",
det måste kännas som film,
men berättandet är i sig utspritt.
Jag kände att jag kunde göra det.
Historier bryts på två sätt.
Vertikalt, med varje avsnitt,
och horisontellt.
Det horisontella är karaktärerna och deras relationer,
något vi behöll och gjorde starkare.
Trevlig åktur, Buck.
Du får inte kalla mig det.
-Varför inte? Steve gjorde det. -Han kände mig bättre, och hade en plan.
När vi pratade om idén för serien
berätta Malcolm Spellman något som påverkade honom mest
med slutet av Endgame, vilket var Sams replik:
"Det känns som nån annans", om arvet.
Hur känns den?
Som nån annans.
Det är den inte.
Den repliken blev ryggraden för Sams utveckling.
Och om vi skulle berätta en historia över sex timmar,
är vi skyldiga både manteln, symbolen och karaktären
att se det från alla vinklar
innan han kan fortsätta att utvecklas.
Vi hade inte varit ärliga mot fansen
eller på en mänsklig nivå,
om vi lät denna svarta man acceptera symbolen
utan att vara kluven.
Och vi visste att det skulle vara viktigt för Sams börda.
Som en svart man i Amerika,
att bära den amerikanska flaggans färger så stolt,
det är inte något Sam Wilson hade gjort så enkelt.
Att utforska hur det är att vara svart i Amerika
var en av stöttepelarna i showen,
och arv var något
som både Sam och Bucky skulle utforska.
Det här kanske är nåt som varken du eller Steve nånsin kan förstå.
Men kan du acceptera att jag tyckte det var rätt?
När man tänker Captain America
tänker man på en speciell slags person.
Det finns så många linjer, vägar
och verkligheter vi måste leva i var dag
för att vara en framgångsrik svart man.
Man kan inte vara samma person hela tiden.
Det är en svår dualitet att leva i
och ibland, speciellt för Sam,
frågar man sig själv: "Tänker du leva med det?"
-Kolla, det är Black Falcon! -Bara Falcon, grabben.
2020 och covid, om inget annat,
har visat hur svårt det är att vara en svart man i USA.
Det är inget nytt för en svart person.
-Besvärar han er? -Nej, det gör han inte.
Vet ni vem han är?
Kom, de är avengers.
Jösses. Jag ber om ursäkt, mr Wilson.
Jag kände inte igen er utan glasögon.
När Sam plockar upp skölden
är det en representation av landet vi bor i,
det finns en hel del bävan,
"Hur ska en svart man representera ett land som inte representerar honom?"
Vi visste att resan Sam skulle fortsätta på
skulle bli tuff för honom,
om bara för att han är en svart superhjälte.
Athonys bakgrundshistoria är rotad i Louisana,
och vi använde det för att göra något riktigt personligt.
Sen berättar de vad de har gjort med karaktärerna
och utifrån det föds ett helt liv.
Jag sa ju att vattenpumpen
inte var problemet, men här sitter du.
Till vårt försvar skulle det vara klart långt innan du vaknade.
Jag försöker inte lära dig flygakrobatik
så kom inte och fumla med sånt
du inte begriper.
Adepero kom in och gav en fantastisk prestation som min syster
och det gav karaktären en grundstomme som definierade hela berättelsen
av vad karaktären Sam Wilson har gått igenom sedan Winter Soldier.
-Du sa att du var pilot. -Det sa jag aldrig.
Man får se vad som formade denna man.
Jag har gillat att lära mig vem Sam Wilson är.
Men vad vore poängen med allt lidande
om jag inte vore beredd att fortsätta kämpa?
Sam söker en framtid
och Bucky söker efter sitt förflutna.
När det gäller Bucky vill vi inte
överge tio år av berättande.
Det var viktigt att vi använde tio år av berättande
och lät Bucky bearbeta händelserna i hans liv
på ett sätt som vi inte har hunnit med i filmerna
han har varit med i.
När vi gjorde First Avenger,
hade vi en tanke om vad som kunde hända en dag
om vi fick göra en uppföljare.
Man försöker att göra filmen rätt från början.
Man vet inte vart det kan leda.
Du ska bli HYDRA:s nya knytnäve.
Vi pratade om vad vi kunde göra med Bucky,
men vi visste inte hur långt det kunde gå.
När man ser Sebastian som Winter Soldier,
vilket för oss var en ny nivå,
visste vi att vi kunde utforska det.
-Vad gjorde jag? -Tillräckligt.
Jag visste att det skulle hända.
Det Hydra inpräntade i min hjärna är kvar.
Relationen mellan Bucky och Steve är dramatisk och fylld med patos,
om man tänker på det,
den enda som trodde på Bucky i MCU fram till då
var Steve Rogers.
Nu är Steve Rogers borta.
Bucky känner sig vilse och letar efter sitt syfte.
Men den skölden är det närmaste en familj som jag har kvar.
När du gav ifrån dig den
kändes det som jag inte hade nåt kvar.
Utmaningen för mig var balansen mellan
att introducera karaktärerna på nytt
och samtidigt visa var de hade varit.
När jag kommer tillbaka för dessa filmer
tänker jag alltid:
"Om jag var ett fan som såg
"de tidigare Captain America-filmerna,
"The Avengers, och nu det här,
"kommer de att se samma karaktär hela tiden
"och se hur karaktären utvecklas,
"men är han fortfarande samma person?"
Jag är inte längre Winter Soldier.
Jag är James Bucky Barnes
och du är en del av min botgöring.
Hur fungerar han i en ny värld?
Hur är hans liv tillbaka i Brooklyn?
Hur träffar han nytt folk? Går han till kaféer?
Dejtar han? Tänker han på en ny karriär?
Du måste vårda vänskap.
Jag är den enda du har ringt hela veckan.
Det är ju sorgligt.
Bucky säger åt sin psykolog...
Jag upplevde ett...
lugn i Wakanda.
Förutom det har striderna bara avlöst varann i 90 år.
Den här serien är hans första chans att ta itu med det,
om han är en mördare,
om han kan bli en hjälte.
"Kan jag ens göra det?"
Karaktären har en mörkare sida som jag alltid älskat,
vilket gör honom intressant och komplex.
Jag tror inte det kommer att försvinna.
Det finns fortfarande kvar.
Han lär sig att leva med det.
Bucky försöker att komma till rätta med allt han har gjort,
som inte kan ändras.
Sam Wilson blir en stor del av
att lista ut vem Bucky Barnes är, förutom Winter Soldier.
Vill du ha lite tuff kärlek?
Vill du ta dig ur helvetesgropen
får du göra jobbet.
Gör det.
Jag har försökt.
Nej, du har hämnats.
Oroa dig inte för mig. Fortsätt som du gör.
Det är inte jag, det är manuset.
Winter Soldier och Falcon är väldigt roliga
som ett motvilligt team som försöker att rädda världen.
Hej, John!
Hur hittade du oss den här gången?
Jag ville göra det så.
Du sabbade det.
Det har inte bara varit kul,
utan också känslomässigt att utforska allt.
Det är en sak att läsa det,
och sen får Sebastian och Anthony
tag på materialet
och anammar det på ett sätt
som vi aldrig hade kunnat ana.
Varje dag när vi filmar
händer alltid något oväntat och gör det bättre.
Det här är som taget från Bad Boys II.
Det här var två genrer.
Inte bara med de här karaktärerna.
En blandning av genrer har en viss anda och energi.
Här är spektrumet.
Defiant Ones. 48 timmar.
Och komedi är här borta.
48 timmar, Dödligt vapen.
Sen har vi Rush Hour, Ride Along och så vidare.
Vi ville vara likt Dödligt vapen.
Vi går vidare till själaskådningen.
Det är mer min grej.
Det här lär han gilla.
Vänd er mot varandra.
Det här gillar du nog.
Jag älskar att jobba med Anthony.
Vissa dagar känns det som att han kommer döda mig.
Inte fysiskt. Men hans närvaro.
Vi måste få med ljuset.
Okej, jag ville bara vara säker...
Det fastställer platsen. Det här är hans första film.
Yolo!
De två har sån bra kemi tillsammans
och utforskar allt tillsammans.
-Spela in den här gången. -Tystnad!
Daniel Brühl är likadan.
De tre tillsammans är så roliga ibland
att jag måste säga till dem: "Vänta.
"Vi kan inte ha så här kul."
När vi skrev manuset för serien
inspirerades vi av konst av Zemo från Civil War.
Det var alltid i centrum.
Hur kan vi använda
denna ikonografi i serien?
Och Zemo, karaktären i Civil War,
är en komplicerad karaktär
för han är en skurk, men vi förstår hans synvinkel.
Jag är här för att jag har avgett ett löfte.
Har du mist någon?
Jag har mist alla.
Han ville hämnas de han älskade.
Han gjorde det av kärlek,
fast det visade sig på ett hemskt sätt,
och det var viktigt att behålla karaktärens komplexitet.
Det tog mig två dagar att hitta deras kroppar.
Min far...
höll fortfarande min fru och son i famnen.
Och Avengers?
De åkte hem.
Vi försökte ständigt lista ut
hur vi skulle få in Zemo i serien,
men när vi började med storyn
fanns det en naturlig plats för honom.
Du utgår från att HYDRA ligger bakom.
Det är därför du är här. Det betyder att du är desperat.
Som tur är för dig, vet jag var man ska börja leta.
Jag blev väldigt glad att få komma tillbaka och läsa manusen
som bjuder på många fullmatade scener med Zemo.
Han var karismatisk och hade en nyckelroll
i Captain America: Civil War.
Jag ville alltid veta mer om honom
och utforska karaktären mer.
Jag älskar att spela honom,
men det var en bitterljuv känsla
när jag var klar:
"Jag har spelat honom, men jag fick aldrig bära masken."
Han imponerade verkligen på mig,
han hittade en helt annan sida av Zemo
som man inte förväntade sig.
Har du varit rik hela tiden?
Jag är ju baron, Sam.
Min släkt var adlig innan dina vänner ödelade vårt land.
Han gjorde karaktären dynamisk, rolig och annorlunda.
Det finns en mänsklig sida till Zemo.
John Walker var ett självklart val för oss,
inte bara för hans koppling till tidningarna,
men också för han passar konversationen
om vad skölden betyder idag.
Han förkroppsligar önskan att vara god och göra gott,
men det räcker inte.
Serumet fördärvade aldrig Steve.
Sant.
Men det har aldrig funnits nån annan som Steve Rogers.
Wyatt är ett intressant val, då i många av hans filmer
spelar han en pundare med långt hår och skägg.
Men vi hittade en energi i honom,
något mer,
som varken Sam Wilson eller Bucky Barnes har.
Det var viktigt
att John Walker skilde sig från de andra.
Walker kommer in i serien
i hopp om att visa att han är värdig manteln.
Du är inte Captain America för att du har skölden.
Jag har gjort mitt.
Jag dras till karaktärer som måste fatta svåra beslut
och de måste vara en sak
medan de försöker att följa reglerna.
Du har redan tre hedersmedaljer.
Du fattar alltid rätt beslut i stridens hetta.
Ja...
Tre guldstjärnor för att jag aldrig ska glömma den värsta dagen i mitt liv.
Jag visste inte vilken karaktär jag skulle spela.
Jag såg fram emot att vara en del av Marvel.
Jag visste inte att jag skulle vara en viktig del.
De sa: "Du är Lemar Hoskins."
Och jag sa: "Jag vet vem det är."
Jag har serietidningarna.
Jag har utgåvorna med honom.
Den kända
med honom och Captain America på omslaget.
Jag var verkligen peppad.
Jag tänkte: "Hoppas de ger mig en dräkt."
Dräkten ger dig en superhjälteställning.
Det känns konstigt om man gör det själv.
Ett råd,
håll er ur vägen.
Det finns många likheter mellan
John Walkers dräkt och tidigare Captain America-dräkter.
MICHAEL CROW KOSTYMTECKNARE
Jag ville fortsätta känslan och utseendet.
Vi använde samma mönster och tyger
och färger som vi använt tidigare.
Vi ändrade det röda lite
och gjorde det lite ljusare
och mer patriotiskt än på tidigare dräkter.
Det hjälpte karaktärens attityd
för det var mer arrogant
än vad jag hade varit utan hjälpen.
Det är viktigt, när man skapar en värld,
att man når karaktäriseringen så fort som möjligt.
De har båda utforskat att vara soldat,
hur svårt det kan vara att följa order
och samtidigt göra det rätta.
Jag var tvungen att döda honom!
Han dödade Lemar!
Lemar är hans röst av förnuft.
Och plötsligt är han är borta.
Först känner han sig hämndlysten,
sen tar hans osäkerhet över.
Han vill representera skölden så gott han kan.
Och det intressanta är
att det är vad han tror han har gjort, han är tränad för det.
Inga stövlar som är gjorda för att gå i.
Vi går tillbaka till tidningar och karaktärer
som matchar det vi försöker göra i serien
och göra det till vårt.
Valentina Allegra de Fontaine.
Contessa Valentina Allegra de Fontaine, faktiskt.
Krångligt, men jag gillar inte att upprepa mig.
Så ni kan kalla mig Val.
Vi behövde en karaktär som "Nick Fury",
men en skum sådan, i Johns värld.
Bara namnet
Contessa Valentina Allegra de Fontaine är bara...
De sålde mig med bara namnet.
Det var helt rätt av dig att ta serumet.
Ja, det är klart att jag vet om det.
Det har gjort dig mycket, mycket värdefull för somliga.
Huruvida hon är god eller ond återstår att se.
Hon är i gråzonen.
Det hade inte kunnat bli bättre ens om jag hade planerat allt.
Det kanske jag gjorde. Nej, jag skojar bara. Eller...?
Jag gillar tanken med ett kvinnligt geni.
Det är på tiden.
Hon ligger tre steg före alla. Det är kul att spela.
Ja, det kommer att bli stökigt framöver.
Och då kommer vi inte att behöva en Captain America.
Nej.
Vet du vad vi behöver?
En U.S. Agent.
Hur vill du att det här samtalet ska fortlöpa, Sam?
Just det...
Ska jag lägga bort skölden
så det blir jämnare?
Vi är i Zemos lägenhet
som vi byggde för Zemo
för en stor kampsekvens när Dora dyker upp.
Vi började träna våra skådespelare här.
De gör så mycket de kan, de lär sig så mycket de kan,
och gör så mycket de kan när vi filmar,
det är vad alla vill se, våra hjältar i action.
Då hugger du. Sen räknar jag in dig.
Ett, två, tre, hugg.
Det är en närstrid med spjut.
När man koreograferar en scen med spjut kan man inte fejka.
Ett spjut är ett spjut.
Att jobba med Marvel-skådisar
som känner sina karaktärer gör det mycket lättare.
De kan allt. De vet vad deras karaktärer kan göra.
Jösses.
Gällande lätthet och effektivitet
är det lättare med inspelning än pjäs,
det är lättare, snabbare och mer kontrollerbart.
Det är vad som måste göras.
Kontrollera allt när man spelar in något så stort.
Tre av Dora, vi hade våra killar.
Rummet var fyllt med våra karaktärer.
Och sen slår de sönder varandra.
Det var kul.
Förbannade dig, James.
Det var ett lätt beslut
att ha med Wakanda.
Florence Kasuma är en kraft.
Det är alltid kul att spela Ayo.
Det spelar ingen roll var jag måste jobba.
Jag är alltid glad.
När jag blir inkallad
vet jag inte min roll.
Jag vet bara att jag är karaktären,
men jag vet inte mer än så.
Jag är lika spänd som publiken.
Jag måste läsa böckerna och träna.
Jag är van vid att när jag får samtalet
är jag redo att agera,
för jag tränar hela året
och jag har kontakt med de andra kvinnorna som spelade Dora Milaje.
Vi pratar, vi har alla olika projekt.
Men när man sätter på sig rustningen och dräkten,
då blir man karaktären
och det känns som hemma.
Jag undrade just när du tänkte dyka upp.
Jag är här för Zemo.
Det var viktigt, speciellt för Kari,
och även för oss andra, att skådespelarna har en chans
att vara på inspelningsplatsen i verkliga livet.
Vi hade planerat att spela in i Puerto Rico,
för en ny miljö, då vi spelar in det mesta i Atlanta.
Tyvärr led Puerto Rico
av en enorm jordbävning som skadade infrastrukturen.
Vår plan var att åka dit efter den första jordbävningen,
för vi hade forskat om seismisk aktivitet i området.
Vi kunde få in och ut alla snabbt om vi var tvungna.
När vi pratade med experterna sa jag:
"Jag följer med."
Det betyder något om jag är villig att åka.
Om jag inte vill åka, men skickar andra,
då kanske vi inte borde göra det.
Alla var redo att åka till Puerto Rico
trots den första jordbävningen,
men kvällen innan vi skulle åka skedde en till.
Det blev tydligt för oss
att vi inte kunde skicka ner vem som helst
och vi ville skicka hem alla då det var osäkert.
Vilket vi gjorde.
När alla var tillbaka
frågade vi oss själva: "Vad gör vi nu?"
Vi hade planerat Prag
och flyttade fram det i schemat
för att ersätta det vi tänkte göra i Puerto Rico.
Vi kom till Prag.
Vi gjorde något vi trodde var omöjligt.
Det gick jättebra,
vi hittade många bra platser och fick bra prestationer.
Efter en vecka i Prag
slog pandemin till,
den blev verklig
och vi fick stänga ner.
Vi var rädda att vi skulle vara fast.
Vi ringde vår producent kl. 02.00 och sa
"Vi ska lämna Prag kl. 05.00.
"Ni ska åka kl. 05.00.
"Vi ska ringa alla i teamet
"och säga åt dem att packa.
"Alla ska på flyget.
"Vid kl. 09.00 ska alla vara på väg hem."
Vi var ungefär 100 människor från USA som behövde åka hem.
Att stänga ner på grund av covid var en stor grej för serien.
Vi gjorde det rätta.
Märkligt nog gav det oss mer tid
att se över serien.
Men det var också något nytt för oss.
All heder till vårt team som stannade med oss,
och fortsatte med serien.
De var så investerade.
Även när vi kom tillbaka
och covid var och fortfarande är ett problem,
för att lista ut hur vi skulle filma säkert,
och att resa internationellt var en utmaning.
Utmaningen var värd det
för det får serien att kännas större.
Det gav oss energi
som var bindande.
Det är ett stort team med massor av personligheter.
Vi var redo för extraordinära omständigheter,
det skapar ett brödra- och systerskap som är extraordinärt.
Under de följande åtta månaderna
försökte vi att lista ut med Disney
hur vi kunde fortsätta och när vi kunde börja.
Vi behövde återvända till Prag.
Vi var inte klara där.
Vi behövde tala med Prags
och Tjeckiens regering för att fortsätta filma i Prag.
Prag led inte av covid
som vi gjorde just då.
Vi fick scouta virtuellt.
Vi kunde inte skicka folk fram och tillbaka.
Men alla hjälpte till
och vi kom på hur vi kunde fortsätta.
All heder till manusförfattarna,
för de hade skrivit för en specifik plats
som styr en viss berättelse,
och Puerto Rico och Prag behövs,
och man måste vara flexibel.
I Kari Skoglands fall, som filmskapare,
att kunna föreställa sig en ny plats,
och lista ut hur det ska fungera med det vi filmar i Atlanta,
som skulle matcha med det vi skulle göra i Puerto Rico.
Vi fick tänka över
vår produktionsplan
för att passa världens verklighet,
men teamet listade ut det.
Vill vi leva i en värld full av personer som Red Skull?
Därför ska vi till Madripoor.
Vi är i Madripoor.
En farlig, otrygg, laglös plats
där Zemo har bestämt möte med Selby,
som förhoppningsvis
har information om supersoldatserumet.
Det är den Zemo jag minns.
Bra att jag inte bestämde mig för att döda dig direkt.
Vi måste komma hit och det är inte...
Vi fick inte ett varmt välkomnande.
Det är imponerande...
Ser du? Sånt händer i Madripoor.
High Town ligger ditåt.
Väl värt ett besök. Men Low Town är åt andra hållet.
Låt mig gissa. Vi har inga vänner i High Town.
Ray Chan, vår produktionsdesigner, är otrolig,
och vi letade i månader.
En dag stod vi i en gränd vid en rad vägskäl
och såg på varandra och jag sa: "Vad tycker du?"
Han sa: "Det kan nog fungera."
Och jag sa... "Kära nån."
Vi började titta runt och kartlägga det.
Han hittade Madripoor
i en serie bakgränder i en liten stad utanför Atlanta.
Vi vill att gatorna
ska kännas farliga.
RAYMOND CHAN PRODUKTIONSDESIGNER
Det måste kännas laglöst.
När vi gick nedför den här tomma gatan,
var det bara ett halvt dussin byggnader
i rött tegel,
vilket passade perfekt.
"Kan vi använda den klaustrofobiska känslan?"
Efter månaders forskning
hittade vi en bakgata i Hanoi, Vietnam
där husägarna klev ut ur genom bakdörren
och ett järnvägsspår
gick precis framför deras dörr.
Jag tyckte det var ett intressant koncept för den här gatan.
Efter att ha rest världen runt tänkte jag på en ikonisk
bro jag brukade korsa i Moçambique,
en industribro.
Det är en del av Moçambique och Vietnam.
Då var vi här.
Redo att lyda order,
Winter Soldier?
Det här är Brass Monkey Bar.
Det är en öppen bar. Man kan se stjärnorna genom taket.
Vi tänkte att inredningen
skulle ge nog med ljus,
istället för att sätta upp fler ljus,
men för att ha ett tufft, geometriskt tak.
Till vänster finns det apskallar.
Min art director Jennifer,
hon sökte på internet och köpte tre dödskallar,
tror jag,
och vi bad rekvisitan att göra fler,
jag tror vi fick 120 skallar.
Det är en hyllning till The Brass Monkey.
Jag väntade mig inte besök av er, Smiling Tiger.
Ändrade planer.
Anthonys karaktär, Sam, är väldigt pryd.
Han är väldigt konservativt klädd.
Hans kläder är alldagliga.
Vi gav honom ganska tokiga kläder i den här serien,
den afrikanska kostymen,
och han gillade det.
Bryt.
Jag är redo. Kör igen.
Sebastian är toppen att jobba med, han blir karaktären
och vill veta varför vi valde vissa kläder.
Han är ny i den moderna världen
och jag försökte ge honom en vintage-look.
Det är intressant att se
de tre klädda på ett nytt sätt.
Det här går inte. Bara jag ser ut som en hallick.
Det var kul att ha ett par scener fullt uppklädd
i den otroliga rocken.
Det var kul att jobba med.
Den är baserad på ryska militärkläder under andra världskriget,
en polsk militäröverrock,
och lite serietidningsinspiration ovanpå det.
Jag gick till serietidningsaffären igår
för att se om jag kunde hitta ett omslag med Zemo.
Jag köpte ett par serietidningar med Zemo.
Det är kul att äntligen se ut som honom från tidningarna.
Gillar ni min stil?
Ni kan också skaffa en. Suitkovia.
Vi erbjuder eleganta, men också fritidskläder.
Pyjamas, tröjor, t-shirts, strumpor, gympaskor, allt.
Kom och besök oss i Sokovia. Spana in Suitkovia.
Bryt.
Vi skapade en plats för våra karaktärer att gömma sig på.
Det här är för perfekt.
Släpp den, Zemo.
Sharon?
Efter flera missöden med S.H.I.E.L.D. och så vidare,
rymde hon till en plats där hon kan leva ifred.
Och dina vingar, så att du kunde rädda den klanten från den klanten.
Men jag fick klara mig utan Avengers,
så jag håller låg profil här.
Vi övervägde att ta tillbaka Sharon Carter
i Avengers tre och fyra.
Men de filmerna hade så många karaktärer
att vi inte kunde göra henne rättvisa,
eller lämna henne i Civil War.
Att ta henne från Steve Rogers
lät oss utforska en annan sida av karaktären.
Nu behöver hon inte vara den som bara gör gott.
Nu kan vi utforska vad som hände henne efter Civil War,
och några av de tvivelaktiga val
som hon behövt fatta.
Om jag måste fiffla
kan jag lika gärna göra det rejält.
Vet du vad man får för en äkta Monet?
Hon är lite tuffare,
lite grov i kanterna.
En annan version av Sharon än vad vi har sett.
Det här var så kul.
Jag fick göra fysiska saker...
Det är alltid kul att komma tillbaka och...
Jag var dansare tidigare, så kampträning var kul.
Så. Känner du vinkeln? Bra.
-Så ja. -Bra.
Vi tyckte det var intressant att göra Sharon Carter
till någon som man tror är naturligt altruistisk,
men som bygger Power Brokers mytologi
som också är i Madripoor,
ett nytt hörn av MCU.
Hoppas att mysteriet med Power Brokern
är tillfredsställande i avsnitt sex.
Släpp vapnet, Karli.
Jag trodde inte
att Power Broker-handlingen skulle fungera.
Ibland var vi för godtyckliga.
"Vi visste att det skulle hända."
Ibland var det för tunt.
Men ju mer vi tittade på det, desto mer tänkte vi:
"Det här är toppen."
Kom tillbaka till mig, allihop.
Vi kan åstadkomma saker ihop.
Du behöver bara muskelkraft.
För hur mycket makt har Power Broker utan oss supersoldater?
Mer än du har.
Vi behövde en antagonist för att utmana begreppet av symboler
och ideologi i serien.
Flag Smasher i tidningarna, Karl Morgenthau,
skiljer sig visuellt
från Karli Morgenthau i MCU.
Men karaktären är densamma.
Du har blivit något av en legend.
Jag hör fler och fler prata om frihetskämparna
som gör motstånd.
Inget i den här serien fungerar utan Erin Kellyman.
Vi letade efter någon som kunde se oskyldig ut.
Något oväntat.
Mår du bra?
Vi behövde någon som var sympatisk,
som hade ett mål
och en tuffhet, en bakgrund
som man kan se på henne.
Ett krig är inte nödvändigt, Karli.
De förklarade krig i det ögonblick de drev ut oss från våra nya hem.
Miljontals människor i världen behöver mig.
Jag förstår dig.
Vi kan inte ha en hjälte och skurk i samma rum,
pratandes och vara ärliga
om det inte är förtjänat.
Det viktigaste är skådespelaren.
För att jag undrar om jag behöver döda din bror.
Jag trodde att han gick att lita på.
Jag pratade med Kari och Zoie.
Men man kan inte hoppas på för mycket.
När jag fick veta att jag fick rollen tänkte jag: "Det här blir galet."
Jag förstod det inte på en gång.
Jag har inte helt förstått det än.
Det är väldigt dramatiskt.
Jag visste att hon var med i tidningarna, så jag gjorde efterforskning.
Jag insåg att det var en kille,
och det är coolt att de har förvandlat honom till en tjej.
Rörelsen står redo.
De kommer inte att sluta.
Om vi inte tvingar dem.
I all forskning jag gjorde
var han mer av en skurk.
När jag har fått manuset och förstår henne mer
inser jag att hon vill väl.
Minns du hur rädda vi blev när vi tog serumet?
Jag glömmer inte det.
Det kändes som om blodådrorna brann.
Jag bad om att dö.
Men det var värt det.
Vi bestämde oss för att göra henne till ett barn.
"Låt oss utforska hur folk känner idag."
Fast pandemin inte hade slagit till än,
förvärrade den bara vad människor kände.
Om du är svart, har du känt det hela ditt liv,
att spelet är riggat,
och de på toppen blir oansvariga.
Vi accepterar att spelet är riggat,
men nu tar de allt ifrån oss
och folk börjar trycka tillbaka.
Vi skrev Karli som en hjälte.
Hon är en hjälte som går fel.
Jag vill dig inte illa.
Du är ett verktyg för regimerna jag vill störta.
Du gömmer dig inte.
Steve Rogers arv är
att folk har försökt att återskapa serumet
och det har aldrig gått.
Fråga Bruce Banner, som blev Hulk
för att general Thaddeus Ross
som ville utveckla ett eget supersoldat-serum.
Steve var alltid exemplaret.
Vi tyckte det vore intressant att prata om sköldens arv
och se vad som händer om någon lyckas
att göra ett nytt serum,
och vilka supersoldaterna blev.
Det kvittar om vi skulle dö.
Rörelsen är stark nog att fortsätta utan oss.
Det är vad som gör Flag Smashers intressanta.
Om du vill utforska olika sidor av som som händer när folk
som är nedtryckta eller förbisedda,
får krafter som de inte har.
Du borde inte ha kommit hit.
Det här är avsnitt två.
Det här är första gången som Sam och Bucky
slåss bredvid varandra och det går inte särskilt bra.
Fint att du kunde vara med, Sam.
Slå, sparka, slå, slå!
John Walker dyker upp från ingenstans.
John Walker, Captain America.
-Lemar Hoskins. -Ni ser ut att behöva lite hjälp.
Det är första gången de ser honom slåss.
Det är hans första kamp som Captain America med Lemar.
Allt är bara kaos.
Dessutom möter de supersoldater
och de har verkligen tagit sig vatten över huvudet.
Nej!
Vi började tänka på sekvensen
för åtta månader sedan.
Vi hade leksaksbilar
och gick igenom säkert
15 olika versioner av sekvensen,
för det var svårt att uppnå
och föreställa sig det här med så många människor
med alla olika element.
Lastbilsekvensen var en utmaning.
Mestadels då de måste förbli på lastbilarna.
Ingen får ramla av.
De kan inte hoppa upp igen.
Falcon kan flyga runt, men för det mesta
var designen väldigt utmanade.
Vi använde lastbilar som svävade en bit över marken
som kunde flyttas runt
och vi spelade in på dem.
Vi använde riktiga
och spelade in lite när de slogs på dem, men inte många.
Vi filmar i Atlanta.
Vi filmade på en väg som kunde
se ut att finnas i Tyskland.
Vi förstod fort att Atlanta inte ser ut som Tyskland.
Vi spelade in allt framför en blåskärm
och ersatte bakgrunden
som nu är helt digital.
Digitala berg i bakgrunden med tyska träd.
Allt behövdes fixas.
Bucky hänger från lastbilen bredvid hjulen
som är digitala. Vägen är digital.
Walker faller av lastbilen i Atlanta
och när han reser på sig är han i Prag.
Båda klippen behövde matcha och se ut som Tyskland.
Vi la till digitala bilar och träd, allt matchade,
det var otroligt.
Vi behövde skölden.
I en ny serie vill man börja
med ett löfte om vad serien kommer att handla om.
Vi sa: "Vad vet vi att Falcon kan göra?
"Vad mer kan Falcon göra
"som vi inte har sett än?"
Om vi skulle göra Falcon
till en titulär karaktär, måste vi ha bra action.
Öppningssekvensen var något
som häpnade oss.
Han kan inte följa över gränsen.
Läget?
Vi tillbringade mycket tid på sekvensen. Den var alltid en del av serien.
Vi flyttade runt den
och den skulle alltid vara otrolig.
INNAN SPECIAL EFFEKTER
Som alla sekvenser börjar vi utan effekter,
sen blockerar vi med hjälp av vår storyboard.
Sen ställer vi oss frågan: "Hur ska vi göra det här?"
En sak vi gjorde var
att filma en grupp fallskärmshoppare.
Vi hade bra referensmaterial.
Vi hade världens bästa wingsuitflygare
som var redo att göra det här för oss
och ge oss bilder vi aldrig tidigare sett.
Alla var spända över det.
Vi puttade ut folk ur flygplan i flera dagar
och fick dräkterna... Flygdräkterna är riktiga.
Vi blev inspirerade av ett team
som flög i ravinerna.
De hade Blackmagic-kameror som vi satte på dem,
samt kameror på huvuden.
Vi har några bilder från fallskärmshoppningen
som kom med i sekvensen.
Att spela in på det viset
hjälper oss att sälja in vad som händer till publiken.
Mackie var fastspänd i kablar.
Jag kan köra en Will Smith. "Herrejösses!"
Vi satte in Mackie där vi kunde.
De flesta av helikoptrarna var gjorda i dator. Vi hade en ram,
en helikopterram för bilder inifrån,
för skådespelarna måste kunna interagera med något,
men vi ersatte ramen
för det var en specifik typ av helikopter
som vi ville använda
som skulle passa skurkarna.
Det visar hur bra vårt visuella team är,
Victoria, Eric Leven. Det är otroligt.
Det mest imponerande för mig
var att kunna blanda våra olika tekniker.
Det är en sak att att ha ett animerat CG-landskap
och få det att se verkligt ut.
Men att ha närbilder på Anthony Mackie,
när han flyger med kablarna och stuntkillarna.
Och de andra som hoppar ut ur flygplan.
Att ha nog med realistiska saker
att det blir svårt att se hur vi gjorde det.
Vi får hitta ett annat sätt!
Jag gjorde just det.
Det skulle vara sömlöst.
Att man aldrig vet vad som väntar.
Karaktärer som kommer och går
kan komma och gå i filmer och det känns rätt.
Vi filmar en scen i museet där Falcon, Anthonys karaktär, Sam,
måste bestämmas sig om han ska...
Han bestämmer sig för om han ska ge
skölden till museet
istället för att själv bli Captain America.
Rhodey förstår nog varför Sam inte vill göra det.
Han var i en liknande situation som Iron Patriot,
med Iron Man.
Han önskar nog att han gjorde det,
då han tror att det behövs just nu.
Världen är trasig.
Alla letar efter nån som kan laga den.
Don Cheadle och jag pratade om rollen innan han kom ut hit.
Han ville ge något till karaktären,
och vi pratade om hur han är den enda
som kan förstå komplexiteten
för en svart man att bära skölden.
Han är den enda som förstår Sam på den nivån,
därför blev det en komplex dans mellan dem två.
Att se dem två igenom den fantastiska historien
vi filmade i vår version av Smithsonian,
Howling Commandos historia,
med Captain America,
det var gripande att se dem vandra genom historien
innan vi lägger ett lock på det. Det var otroligt.
VÄNTA STEVE ROGERS! DU VET INTE VAD DU GÖR!
Något serierna gör som fungerar i det mediet,
är att de antar att en mantel måste finnas.
Det måste finnas en Captain America.
Om något händer Steve måste någon annan ta över.
CAP ÄR TILLBAKA!
Det stämmer överens med serietidningarna
och det fungerar bra för det formatet,
och låter skölden byta händer.
Men i det här formatet,
i vår verkliga värld,
är det viktigt att fråga varför.
Varför måste Captain America finnas?
Vad betyder det idag
jämfört med 40-talet?
Vad betyder det för olika människor?
Det känns konstigt...
Att ta upp den igen.
Sköldens arv är komplicerat.
Sam som är soldat och veteran,
en rådgivare, han vet att vi alla är amerikaner.
Jag är inte svarta Captain America.
Steve var inte vita Captain America.
Han var bara Captain America.
Som samhälle, som land måste vi inse
att alla människor som är medborgare på denna jord,
oavsett deras ursprung, är amerikaner,
och som det gamla ordspråket: "Jag är min brors väktare",
är viktigt.
Sam inser att han förtjänar rätten
att vara Captain America
och det har inget med bakgrund eller ras att göra.
Jag ska inte ljuga. Du är nåt särskilt.
Tack.
Du är ingen Malcolm, Martin eller Mandela, men...
Där säger jag inte emot, men jag vet vad jag behöver göra.
Isaiah Bradley är en karaktär seriefansen har väntat på,
men de flesta fans vet inte att han var en svart soldat som,
precis som Tuskegee Airmen,
testades på för att återskapa supersoldatserumet.
Hemligheten är att det fungerade på Isaiah Bradley,
men ignorerades på grund av sin ras
av amerikanska regeringen och blev en paria.
Tror du att man bara kan vakna en dag och bestämma vem man ska vara?
Det funkar inte så.
Med två karaktärer som Sam Wilson och Bucky Barnes
som stod Steve nära,
när de möter en supersoldat med en annan upplevelse
än den Captain America hade, det är en ögonöppnare
och stärker Sams känslor angående skölden.
Oavsett om det är nåt berättigat att önska eller inte.
Är det där vad jag tror?
Plocka inte upp den.
Det där stjärnbaneret betyder inget bra för mig.
När vi började prata med Malcolm,
var det en karaktär han frågade om,
för, som en svart man som läser serier,
resonerade historien med honom
när man läser Truth: Red, White and Black.
Det var något han tillförde projektet
och det berikade berättelsen,
för den synvinkeln är ofta bortglömd,
och tyvärr reflekterar ibland samhället konsten.
Det är något vi pratar om i vardagen.
Hur ser en svart mans resa genom USA ut?
Inte bara i modern tid,
men på 40-, 50-talet.
Det har alltid varit en annorlunda resa.
Det här blir ett sätt att se den tiden och karaktären,
som informerar hur folk tycker om ras idag.
En gång var jag som du.
Men sen öppnade jag ögonen.
Sen såg jag karlarna i Red Tails
flygvapnets berömda kompani 332, strida för sitt land,
bara för att komma hem till brända kors i sina trädgårdar.
Jag är från södern, jag fattar.
Men du var supersoldat, du kunde ha blivit nästa...
Nästa vadå?
Blont hår, blå ögon och stjärnbaner?
Han är vår hjältes rädslor förkroppsligad.
Isaiah utmanar Sam
om huruvida en svart man borde vara Captain America.
Han säger: "En svart man får aldrig bli Captain America,
"och en självrespekterade svart man hade inte velat det."
Vi ville inte att Isaiah skulle ha fel.
Det är en del av hans kamp.
Han säger: "Varje gång jag plockar upp skölden
"kommer en del av världen hata det."
Sam måste leva med det och få det att fungera.
Det har varit känslomässigt,
speciellt i tiden vi lever i nu.
För Marvel att ge mig möjligheten som en svart man
från södern, att bli Captain America,
säger mycket, inte bara om allt arbete jag har lagt ner,
att de litar på mig,
men att de hoppas kunna förändra hur samhället ser på sig självt.
Ni har precis lika mycket makt som en galen gud
eller en vilsen tonåring.
Nu måste ni ställa er frågan hur ni ska använda den.
Det sista talet Sam håller,
det är något jag och Sam pratade om i flera timmar.
Anthony har en svart mans perspektiv av världen.
Han sa: "Jag måste tro det här."
Det första vi gjorde
var att låta Sam prata med någon i scenen
istället för att hålla ett tal.
Vi satt och pratade i timmar
för att han skulle känna att hans replik var ärlig.
Vi är jättestolta över det.
Äntligen har vi en gemensam strävan.
Tänk på det.
Människor har bönat, bokstavligen bönat,
om att ni ska sätta er in i
hur svår deras vardag är. Och nu vet ni.
Dräkten är som tagen från serietidningarna.
Det var viktigt för oss,
då den har ett eget arv.
Alla detaljer som går in i...
Vi tillbringade månader med den.
Inte bara att göra den, utan också designen.
Det är en frisk fläkt.
Visuellt är den nästan tvärtom de andra dräkterna vi sett.
Det är mycket vitt,
till skillnad från det blåa och röda innan.
Övre bålen och ansiktet är markerat.
Captain Americas nya dräkt
har en specifik kåpa som de ville ha.
Det var svårt att bygga den
så att Mackie kunde röra sitt huvud.
Det finns inget magiskt material som kan ha den formen,
och flexibiliteten som de letade efter.
Det skulle bli svårt.
"Det här blir svårt, du måste hjälpa oss."
Det visade sig behövas dussintals,
om inte hundratals effekter för att få kåpan att se bättre ut.
Den ser heroisk ut och har inga konstiga luckor.
Vi ville inte se några sömmar,
vi ville inte se kardborreband.
Den är magisk...
Magiskt byggd i Wakanda,
så vi behövde ge liv åt den.
Se här!
Vi försökte upphäva kombinationen
av hur det röda, vita och blåa skulle se ut,
ljust och positivt.
Det krävdes en positiv känsla,
en gnistrande person,
vilket det verkligen visar,
i det sista talet.
Det känns lite som en riddare i skinande rustning.
Det är en ny Captain America,
en ny vinkel och stämning
och det är riktigt coola saker
som utforskas angående familj,
och strävan efter lyckan, istället för drömmen
som vi alla känner,
men också hur en svart man tar itu med det.
Det är en rad komplexa,
specifika frågor som tas upp
som passar tiden vi lever i.
Det handlar inte om enkla beslut, senatorn.
Du förstår inte.
Jag är en svart man iklädd stjärnbaneret.
Vad är det jag inte förstår?
Jag vet hur det är att ta itu med något större än mig.
Med allt som har hänt med covid
och mordet på Breonna
och George Floyd
och upploppen, aktivismen
bland den yngre generationen,
Black Lives Matter-rörelsen,
är det skakande att se hur aktuell denna serie är.
ÅTERSTÄLLA. ÅTERUPPBYGGA. GRC - GLOBAL REPATRIATION COUNCIL
Min sanning har förändrats.
När det gäller mig som far,
som man, som amerikan.
Mycket av det har kommit ur denna roll och serie.
Jag har gjorts ödmjuk,
och inspirerad av att veta
att mina söner kommer sätta på tv:n och se
en svart Captain America.
Det blir inte lätt, Sam.
Nej, jag kanske misslyckas. Eller dör.
Men vi har byggt det här landet.
Gett vårt blod för det.
Ingen ska säga till mig att jag inte får kämpa för det.
Översättning: Victor Ollén