EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Kære tilbedere.
Jeres gudinde er opstanden.
Luna, den mest trofaste af alle,
du vil føre dem hjem.
Gudinde.
Jeg er usikker.
Vær sikker.
Da du fandt mig i skoven, var jeg ødelagt.
Ødelagt på alle måder.
Min krop, min sjæl. Du satte mig sammen igen.
Jeg var tom, og du fyldte mig.
Jeg fandt fred, indtil du havde brug for svøben.
Du trak hende frem. Sendte hende i krig.
Du knækkede mig, gudinde.
Og jeg kan ikke være begge dele. Præstinde og svøbe.
Tal pænt til mig.
Jeg afviser dig.
Jeg afviser tyranner i alle skikkelser. Elvere, mennesker, guder.
Og jeg vil ikke tilbede dig.
Og I andre?
Kaptajnen og prinsessen førte os ud af det helvede, du efterlod os i.
Jeg vælger dem.
I vælger at være ingenting.
Så siger vi det.
I har valgt jeres skæbne.
Jeg er stolt af dig.
Hvad skal vi gøre nu?
Vi hjælper vores brødre.
Som Mirana har beordret.
KAPITEL OTTE
Ley-linjerne.
Vi er reddet.
Gudinden vender tilbage. Mene vender tilbage.
Ikke Mene. Ikke vores gudinde.
Kom! Alle sammen! Træk tilbage til skoven! Bueskytter, klar!
Hvor kunne du?
Troldmanden har forrådt os.
Alt er tabt. Verden er gået fra hinanden.
Dit lille gudebarn svigtede dig.
Men det er ikke hendes skyld.
Min mindste gestus hjalp hende til at se, hvem du virkelig er.
Gudebarnet handlede efter sin natur.
Hverken mere eller mindre.
Hendes tro på dig er forsvundet.
Uden hende går dine planer i vasken.
Du har afsløret din svaghed.
Din afhængighed af andre påvirker stadig den materielle verden.
Du fordærver dem.
Jeg stoler på, at de er sig selv, ligesom jeg stoler på, at du er dig selv.
Og det skylder jeg dig tak for.
Læg dit våben.
Jeg ville aldrig gøre dig noget, min lille Solstråle.
Aldrig gøre mig noget?
Det var dig, ikke? Du myrdede mine forældre.
Du tog dem fra mig. Du tog alt fra mig!
Du skulle ikke gentage din fars fejl.
Du skulle ikke dele den undergang, der var hans skæbne.
Du er lyset. Jeg er Tomrummet. Du er mit formål. Min mening.
Du har løjet for mig hele livet.
Jeg ved blot, hvad du virkelig er.
Jeg ved, hvad jeg er. Jeg er min fars datter.
Disse svæklinge, disse mus, der omgiver dig,
de slører dit sind og gør dig blind for din egen natur.
Jeg vil få dig til at se klart.
Træk tilbage til paladset! Hurtigt!
Nej! Det er en drage!
Vær stille og flygt.
Beskyt prinsessen. Tag hende til Øjet.
Det er vores eneste chance. Du er vores eneste chance.
Gør krav på din fars magt. Gør krav på hans trone.
Hvad med dig?
Jeg skriver et digt. Det bliver smukt. Det bliver skrevet til dig.
Du vil finde mig mere frygtindgydende end en mus.
Jeg kan ikke. Jeg kan ikke forlade Davion. Jeg kan ikke forlade hende.
Men jeg svor at beskytte dig.
Du kan ikke flygte fra en kamp.
Prinsesse, det var en ære.
Sagan.
Gyaa!
Vildt. Dumt.
Bram.
Dine handlinger ledte til denne beklagelige konfrontation.
Løb!
Pis.
Der er en pris.
Døden.
Bram, drageridder!
Auroth!
Ikke mere end en mus.
Auroth!
Jeg beder dig. Sig, hvordan jeg kan hjælpe dig.
Jeg fik lige en vidunderlig tanke.
Jeg fejlede.
Du forveksler fortvivlelse med nederlag, lille mus.
Du har ikke fejlet. Du fandt Øjet.
Det gjorde jeg ikke.
Øjet var ikke, hvad du troede. Ikke hvad nogen af os troede.
Men du må kunne se sandheden nu.
Ligesom jeg selv kan se den tydeligt.
Vi har været ansigt til ansigt med Øjet hele tiden.
Du har mærket lyset fra det. Du har mærket kærligheden fra det.
Kærlighed? Jeg…
Det fylder dine tanker. Du ville slå ihjel for hende.
Du ville dø for hende.
Hendes sandhed var indhyllet i tvivl. Hendes lys blev skjult bag månen.
"Prinsessen af Ingenting."
Det slørede mit syn,
men i dit hjerte vidste du fra starten, hvem hun var.
Hvad hun var.
Du stod foran legemliggørelsen af Verdensormen.
Du kunne ikke selv forstå det, men hun fascinerede dig.
Hun har brug for os nu.
Hun har ikke brug for os. Hun må finde kraften i sig selv.
Hun har ikke en chance. Du ved, hvad der er derude.
Kroppe er flygtige.
Det, der bor i hendes hjerte, er evigt, hinsides døden.
Så det er fint, hvis hun dør,
fordi vi måske stadig får, hvad vi vil have?
Nej.
Hvorfor kæmpe så hårdt, hvis ingen af os betyder noget?
Kroppe er ikke flygtige. Kroppe er vigtige.
Livet har mening, fordi det er kort.
Fordi vi er sårbare, fordi vi lider.
Når vi er væk, er vi væk for evigt.
Det er derfor, vi kæmper. Det er derfor, jeg kæmper.
Jeg beder dig om at gøre det, jeg ikke selv kan.
Skal jeg tage din plads i kødillusionen?
Skulle jeg kæmpe for hende,
vel vidende at du sandsynligvis ikke vender tilbage til verden
i din essentielle form?
Uden tøven.
Så vil vi kæmpe, lille mus.
Vi vil sætte ild til flokken. Vi vil ryste stjernerne ned fra himlen.
Gid, jeg kunne gøre mere. Men jeg ved, du vil have mig til at kæmpe.
Jeg skal finde en måde.
Sata emedu.
Hvad er han?
Jeg kan ikke røre mig.
Legatus Tihomir.
Helio-imperiet har brug for en regent.
Jeg vælger dig.
Kashurra? Hvordan? Hvad er du?
Siger du ja til mit forslag?
Jeg vil tjene imperiet, som du ønsker.
Mine hære, mit guld. Det hele er dit.
Jeg har ikke brug for hære eller guld. Dine soldater skal sikre paladset.
De skal bringe mig prinsesse Mirana uskadt.
Ingen skal gøre min dyrebare Solstråle fortræd.
For fanden, virk!
Bram.
Hvad…
Sikke en stor satan.
Fortæl mig alt.
Til side!
Det er en ordre fra jeres prinsesse!
Mine soldater modtager ikke ordrer fra prinsesser.
De tager imod ordrer fra mig, deres regent.
Og mine ordrer er at overgive dig til statholder Kashurra.
Stig af hesten og overgiv dig.
Du må forstå, at hvis det kommer dertil, bliver du den første, der dør.
Træd så til side.
Solstråle.
Hun kæmpede mod ham.
Hun reddede mig. Det var ikke nok.
Kan du stå op? Kan du slås? Kan du hjælpe mig med at dræbe den?
Ja.
Så var det nok.
Hvor er Davion?
Han er lige derovre.
Den røde djævel i egen person.
Vi har en fælles fjende i dag, lille mus!
Jeg foreslår, at vi dræber vederstyggeligheden sammen
og gemmer regnskabet til en anden gang.
Det er i orden.
Til kamp!
Du kan ikke vinde denne kamp, prinsesse. Din far ville have sagt det samme.
Så havde min far taget fejl.
Jeg beundrer din kampånd. Den har altid bragt mig glæde.
Dræb den stumme pige. Og dyret.
Hvad i det røde daggrys navn er det?
Du er en vanskabning, der ser sig selv som en drage.
Ildens Fader.
Jeg har lagt dig bag mig.
Davion, sig, du er derinde.
Overgiv dig, prinsesse.
Asar!
Solens tapperhed! Solens styrke! Solens hæder!
Dræb forræderne! Beskyt prinsessen!
Og dø vel vidende, at I er på lysets side!
For Morgenstjernen!
I tre tusind år har du gemt dig for Tordenen.
Du har glemt vores sang. Underkast dig så.
Tordenen er død. Jeg passer på Verdensormen. Jeg beskytter øjet.
Øjet er en del af din skat, men det tilhører ikke dig.
Vi tilhører det.
Drager taler sgu for meget.
Den kraft, du har stjålet ved at nedslagte drager, er imponerende.
Men du er stadig dødelig.
Din magt er begrænset.
Det er min ikke.
De smadrede det. Det er slut.
Eller man kan slå et hul i gulvet.
Da jeg mødte dig, havde du brug for min beskyttelse.
Og på et tidspunkt blev du til denne person.
Jeg spurgte aldrig hvorfor eller hvordan.
Jeg var bare taknemmelig for dig.
Mirana.
Husk efter.
Jeg kan mærke det.
Jeg husker.
Jeg kan ikke lade dig komme nærmere.
Du er en god mand, Asar. Loyal og elsket af vores prinsesse.
Jeg er ikke indstillet på at tage dit liv.
Men sæt ikke min beundring på prøve.
Og så kommer sandheden frem.
Og dermed også en forståelse af, hvad du er.
Jeg er stolt af dig.
Jeg vil ikke have din stolthed!
Jeg vil have min familie tilbage!
Jeg er din familie.
Dig? Du er ingenting.
Jeg er Tomrummet, det sorte mellem stjernerne,
nattens mørke gardin, som de brænder imod.
Engang var jeg kun en drage.
Ingen vilje, ingen stemme. Jeg levede i mørke.
Jeg stødte tilfældigvis på nogle underlige sten.
De frigjorde min vilje og gav mig en stemme. De lærte mig deres sang.
Jeg lærte, at mørket ikke betyder uden lyset.
Så jeg tog ud for at finde kilden.
På tværs af 15 dimensioner og utallige virkeligheder fandt jeg en konstant.
Solen på himlen.
Verdensormen. Jeg forstod den forfærdelige sandhed.
Alle drager er én, forbundet med skabelsen.
Jeg havde været en del af dens lys, kilden, og var blevet lokket væk.
Jeg var udstødt. Nedfalden fra himlen. Et hult ekko.
Jeg rasede i rædsel, fortvivlelse og ufattelig ensomhed.
Indtil min vrede førte mig til en større sandhed.
Øjet. Verdensormen i kødelig skikkelse.
I 3.000 år hjalp jeg hende. Mange liv og skikkelser. Jeg elskede hende.
Og i de årtusinder er du den, jeg har elsket højest.
Min dyrebare Solstråle.
Du elsker mig ikke.
Du har aldrig elsket mig. Du vil bare have mig med i din samling.
Din skat.
Jeg sendte dig væk for at beskytte dig. For at passe på dig.
Beskytte mig? Du ødelagde mig.
Jeg beskyttede din trone, indtil du selv kunne vende tilbage og beskytte den.
Din plads venter på dig, min kejserinde.
Giv ordren, og tag den.
Her er en ordre.
Nu!
Stakkels lille tjenestepige.
Jeg ved, hvordan det er ikke at have en stemme.
At elske lyset højere end sig selv.
Slip hende, Kashurra.
Men det er ikke nok at elske lyset, hvis lyset virkelig skal stråle.
Lyset skal også elske dig.
Du slår hende ihjel!
For at forstå sin kraft skal lyset forstå kærligheden.
Og for at forstå kærligheden skal lyset forstå mørket.
Hun vil elske dig, lille tjenestepige. Og hun vil stråle.
Marci.
Jeg beder dig, Kashurra! Stop.
Jeg elsker dig. Undskyld. Jeg elsker dig. Kashurra, lad være!
Nej!
Solens tapperhed.
Solens styrke.
Solens hæder.
Øjet åbner sig. Øjet ser.
Marci.
Marci, vi vandt. Du reddede mig. Du troede på mig.
Marci, vågn op. Kom nu.
Kom nu, Marci.
Vågn op.
Åh, søde Bram. Tak.
Tak, alle sammen.
Deres Majestæt.
Du ved, hvad der venter dig.
Foulfell. Min kamp mod Terrorblade. Begyndelsen på enden.
Sig til musen, at han er fri.
Slyrak. Han er væk.
Og jeg er her?
Du trak mig tilbage.
Mirana?
Åh nej.
Vend blikket denne vej! Hendes Kejserlige Majestæt Mirana!
Solens gudekejserinde!
Se ind i hendes lys!
"Ensomme menighed, ræk efter det lys, vi ikke kan se.
Bag sløret, evighedens ende.
Skyggerne og døden kalder på mig.
Hun hvisker på den anden side af tomrummet: 'Tag min hånd, vær ikke bange.
Jeg er lyset i forklædning.
Ingen død, ingen skygge, kærlighed i reneste form.'
Det var nok."
BASERET PÅ COMPUTERSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Holdt!
Jeg er ikke interesseret i at slås. Jeg måtte se det. Jeg måtte vide det.
Jeg ved, hvorfor du er her, lille Coedwen.
Du er i stykker.
Jeg ved, hvad du leder efter.
Elsker du mig?
Tekster af: Sofie Boysen