EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Min far ville have set det komme.
Det ville Selemene også. Hvordan kunne jeg være så blind?
Du blev opdraget til bedre ting.
Jeg har ikke stormet en borg i årevis.
Det har jeg aldrig. Men det er på min liste.
Jeg har fået min borg stormet, og det er ikke godt.
Nej, det her er min egen kamp.
Rejs til enklaverne.
-Befri vores brødre og søstre. -Og dig?
Jeg skal gøre et regnskab op. Jeg blev opdraget til bedre ting.
Mine seneste erfaringer har forberedt mig på det værste.
Jeg kommer med en hær, når jeg er færdig.
Sådan en skrøbelig lille pige, da du kom til os.
Jeg forstod ikke, hvad gudinden så i dig.
Det gør jeg nu.
Det er en ære at kalde dig prinsesse.
KAPITEL SYV
-Det er det, du leder efter. -Det er det.
-Det har været en lang tur. -For lang.
Ingenting.
Jeg føler ingenting. Det er en forfalskning.
Måske er det ikke en forfalskning. Måske er det bare en løgn.
Shabarra havde ingen rigtig magt. Det var tydeligt.
Det burde være tydeligt for alle nu.
Og Sal før ham. Hvad skal der til for at dræbe en gud?
En rigtig gud?
Slyrak må have vidst det. Han burde have sagt det.
I månedsvis har du ikke kunnet forstå Slyrak.
Men efter en feberdrøm med en lille blå sten
giver det hele pludselig mening?
Måske greb han bare fat i det, der føltes som et svar og gav aldrig slip.
Nu er intet, som det skal være,
og du er oppe mod de ubelejlige realiteter.
Der er noget, vi har overset.
Du skal finde Davion. Han bør høre om Lina.
Han bør vide, hvem han støtter.
Ja. Klart. Det klarer jeg.
Du sagde ja tre gange. Du må være meget entusiastisk.
Jeg er fyldt til randen.
-Er du i tvivl? -Absolut ikke. Slet ikke.
Men drager vi ikke forhastede konklusioner?
Fakta er fakta.
Helt sikkert. Uden tvivl.
-Bortset fra… er de? -Luna ved, hvad hun så.
Jeg kender ikke Luna, men jeg kender Lina.
Luna, Lina, det er slet ikke forvirrende.
Nå, men selv hvis hun var der,
er det jo hendes job at jage snigmordere. Hendes gamle arbejde.
Derfor satte hun verden i brand og flygtede.
Davion smed kejseren ud fra et tag
og ville nedkæmpe Prætorianergarden.
Hvorfor forsvarer du hende?
Jeg forsvarer slet ikke Lina. Jeg forsvarer Davion.
Han er god til at bedømme folk. De har en forbindelse.
Hvis Lina var i stand til sådan noget,
ville Davion vide det. Han ville gå sin vej.
Men jeg skal nok tale med ham.
Benægt hans løgne.
Fornægt ham.
Hvis du havde fulgt Davion hjem, ville alt det her være forbi.
Du løj for mig. Du udnyttede mig. Jeg troede på dig.
Alle træffer valg. Nogle valg er kloge, andre knap så kloge.
Men du har lært den vigtigste lektie.
Folk vil skuffe dig.
Jeg kan rette op på vores fejl.
Selemene er her i tårnet.
Magtesløs. Det har jeg sørget for.
Jeg beder kun om, at du kræver det tilbage, som tilhører dig.
Som tilhører mig?
Du skal tage hendes guddommelige gnist.
Du er Mene. Månens gudinde.
Genfødt.
Nu sender du mig det blik igen.
Jeg kan ikke sige, at jeg overså det. Jeg gjorde mit bedste med det, jeg havde.
Du var her ikke. Jeg ville bare have en udvej.
En mulighed for overlevelse.
Måske tog jeg fejl. Måske var jeg for selvsikker.
Men hvad skal jeg gøre? Jeg kan ikke tage væk nu.
Og nej. Mit ego er ikke problemet.
Kvinden prøvede at få mig dræbt.
Jeg kan ikke tilgive det. Jeg lader hende ikke vinde.
Du har ret. Jeg lyder som Davion.
Snigmorderen er forsvundet. Et af vidnerne er en flygtet fange.
-Den anden er imperiets fjende. -Irrelevant. Deres historie er sand.
Hun prøvede at få mig dræbt for sin egen politiske vindings skyld.
Jeg tror på dig.
Selv hvis senatet også tror på dig, vil de aldrig vende sig mod Dræberen.
Beklager, Solstråle. Der er intet, du kan gøre.
Men måske kan jeg hjælpe.
Jeg tænkte, det skyldtes tidspunktet.
Daggryet virkede ikke. Måske er middag bedre.
-Det håber jeg for dig. -Læg det væk.
Det ægte er derude. Jeg må finde det.
-Jeg prøver at hjælpe dig. -Med at give op?
Se virkeligheden i øjnene.
Virkeligheden? Her? Intet er virkeligt her. Alle lyver.
Alle gemmer en kniv et sted. Jeg er også begyndt at gøre det.
Den officielle historie? Lina, jeg har myrdet nogen.
Jeg startede en krig.
Du og alle andre har det fint med at lade, som om jeg ikke er grunden.
Fordi du ikke er grunden.
Øjet er en forfalskning. Mirana vil ikke tale med mig.
Hele verden er ved at gå under.
-Og… -Davion.
Det er ikke din skyld. Det er min.
Du er det eneste, der giver mening i alt det her lort.
Jeg troede, han ville abdicere.
-Hvad snakker du om? -Shabarra.
Da din prinsesse døde,
troede jeg, han ville blive afsløret som den, han var.
En svindler. Jeg troede, han ville abdicere.
Jeg troede, senatet ville få ham til det.
Jeg udelukkede nok den mulighed, da jeg dræbte ham.
Du forstår mig ikke.
Jeg hyrede snigmorderen, der skulle dræbe Mirana.
Sludder. Det ville jeg vide! Jeg ville mærke det på dig.
Handelskonvention. Tavshedsløfte. Nej, det ville du ikke.
Sig det ikke.
Det er jeg nødt til.
Jeg har været alene hele livet. Så dukkede du op.
Jeg troede, jeg havde styr på det.
Jeg var så klog. Jeg troede, jeg kunne leve med det.
Jeg kan leve med mange ting.
Jeg kan endda leve med, at du går ud og fortæller verden det.
Men at lyve for dig får mig til at føle mig ensom igen, og det kan jeg ikke.
I al den tid troede jeg, at det værste, der kunne ske
var, at Terrorblade omskabte universet efter sin egen smag.
Nu tænker jeg, at han allerede har gjort det.
Davion.
Hør, der er noget, du bør vide.
Jeg ved ikke, om det er sandt, men du bør nok høre det.
Det handler om… Hey.
Du ser ikke for godt ud.
Lina hyrede snigmorderen. Hun fortalte mig alt.
Nå. Godt. Hun skal da have ros for sin ærlighed.
Lad os være alene, tak.
Jeg er så dum. Undskyld.
Overbevisninger ændrer sig. Tillid nedbrydes.
Troen varer ved.
I tusind år var de landsforviste Coriel'Tauvi i mørke.
Mene var væk. Dræbt.
Men hendes folk tilbad stadig. De elskede.
De ofrede deres tro på mørke altre til minde om en død gudinde.
Men kærlighed er en stærk magi.
Det er den højeste form for tilbedelse. Guddommelig.
Selv i fraværet af en guddom.
Kærligheden til vores gudinde fandt ekko i gnisterne, Selemene stjal.
Med tiden tog Menes ekko form.
Det manifesterede sig.
Et fysisk udtryk af en ren, kollektiv vilje.
Behov. Kærlighed.
Det blev et barn. Det blev dig.
-Jeg har evner. -Gudindens evner.
De er svækkede, men de er hendes.
-Hvor længe har du troet på det? -Siden du så mit tårn.
Det skulle du have sagt. Du holdt det for dig selv.
Du ville ikke have hørt ordene. Det ville du ikke have ønsket at høre.
Nu har vores folk brug for dig.
Coriel'Tauvi-folket er berusede af deres egen vrede.
Du har set det. De venter på dig. De tror, du vil fyre op under deres altre
og bringe dem fra kamp til kamp så hurtigt som en tanke,
når som helst månen skinner ned på deres smålige verden.
Jeg prøvede at stoppe dem. Jeg tryglede dem. Min egen familie.
Det betyder intet for dem nu.
De vil kun høre deres gudindes stemme.
Gid det kunne være anderledes.
Du er en blid sjæl.
-Men du må dræbe Selemene. -Det kan jeg ikke.
Så se til, mens vores folk drukner verden i uskyldigt blod.
-Valget er dit. -Ikke engang din magi kan dræbe en gud.
Selvfølgelig kan den det. Jeg har gjort det før.
Jeg har altid levet efter et kodeks.
Men siden alt det her begyndte, har jeg brudt det igen og igen.
Hver gang sagde jeg til mig selv, at det var nødvendigt.
Jeg vidste ikke, hvad der ventede.
Nu vender hele verden på hovedet.
Du har aldrig kunnet lide at flygte fra en kamp.
Men måske skal du ikke løbe hovedkulds ind i dem.
-Det sagde Kaden også. -Har du mødt Kaden?
Lang historie. Men jeg skulle have lyttet til ham.
Jeg kan fortælle en lignende historie.
Sikke et par vi er.
Og nu har vi ingenting. Ingen trone, intet Øje, ingen chance.
Øjet må være ægte.
Min fars magt var ægte. Jeg så den, mærkede den.
Måske blev den erstattet. Af nogen, der havde adgang.
En, der kunne acceptere, at din onkel sad i stolen,
men som ikke ville have ham på tronen.
Ikke helt.
Kun én person har haft den mulighed.
Hvor skal vi hen?
Ud at finde et vidne.
-Asar? -Prinsesse?
-Ja! -Ja!
Det talte ikke. Jeg kræver en omkamp!
Tilgiv mit udseende, Deres Højhed. Jeg har drukket for meget.
Nej, undskyld, at jeg forstyrrer din aften, kaptajn.
Og jeg håbede, vi kunne tale sammen.
Hun er usædvanligt stærk og dog så lille.
Spørg hende, hvad hun spiser. Måske ville det hjælpe dig.
Jeg husker den aften tydeligt.
Panikken. Kampene i gaderne. Brandene.
Så trængte Shabarras soldater ind i paladset.
Statholderen fandt mig. Han bad mig om at få dig i sikkerhed.
Da vidste jeg, at kampen var tabt.
Jeg kunne ikke redde dine forældre,
men jeg var klar til at give mit liv for at redde dig.
Det er ikke din skyld, Asar. Jeg bebrejder dig ikke.
Men jeg må vide, hvordan min far døde?
Jeg ved ikke, hvad der skete. Virkelig.
Men jeg kan huske den forfærdelige lyd.
-Stå fast! -En summen. Jeg kunne mærke det i væggen.
Gulvet. Mine knogler og tænder rystede.
Hele verden gik i stå. Jeg kunne ikke røre mig.
Da vidste jeg, at kejseren var død.
Øjet. Blev det også smuglet ud af paladset?
-Nej, kun kejseren kan røre det. -Det gjorde nogen vist.
-De erstattede det med en forfalskning. -Umuligt!
Men det lader til at være sandt. Hvem kan have taget den?
Hvem andre end kejseren kunne komme tæt på det?
Statholder Kashura? Seneschal Ekur?
Måske Legatien? Men vagterne ville vide det.
Det ville ingen turde.
Den nat Asar førte mig ud af imperiet,
var den værste aften i mit liv.
Det kan jeg forestille mig.
Du behøver ikke forestille dig det. Du ved det. Du har mistet ligesom mig.
Der er altid noget nyt at miste.
Og finde igen.
Kashura må vide det.
Han vidste, at Shabarra var en svindler. Og jeg tror, han vidste hvorfor.
Han gjorde ingenting, da jeg angreb.
Han fandt på dækhistorien.
Han er nok loyal over for din familie.
Hvis han har Øjet, må vi overtale ham til at vise os det.
Du må overbevise ham. Du er den eneste, der kan.
Du er hende. Selemene. Den Mørke Månes Gudinde.
En gudinde uden tilbedere. Uden kærlighed.
Bare endnu en genstand i hans samling.
Er du tyven?
-Den, der stjal mine lotusser. -Jeg ville bare bringe mit folk hjem.
Et hjem, I stjal fra os for tusind år siden.
Coriel'Tauvi foragtede min kærlighed. Nægtede at tilbede mig.
Jeg forviste dem ikke fra Nattesølvskoven.
De tog af sted af egen fri vilje.
De, der blev tilbage, accepterede mig som deres gudinde.
Vi levede i fred. Jeg lod jer være i fred.
Ikke ifølge historierne.
Ikke dine historier.
Du siger, vores historier er løgne.
Alle historier er løgne.
Det er underligt. Jeg føler, jeg kender dig.
Fra malerierne og statuerne.
Hendes dagbog. Det her var hendes værelse.
Det var det.
For længe siden.
Kom, tyv.
Lad mig se på dig.
Sig mig, hvad mere vil du stjæle fra mig?
Jeg vil ikke have noget af dig.
-Følg mig. -Hvor skal vi hen?
Til Filomena.
Min pige.
Hun elskede mig.
Nej!
Tak, lille Coedwen, for at rette op på tingene.
Jeg vil ikke glemme din venlighed.
Du aner ikke, hvilket vanvid du har sluppet løs i verden.
Statholder.
Det er lidt sent på dagen til en dramatisk entré.
Træd af. Alle sammen.
Vi var ikke færdige.
Jeg har aldrig været begejstret for dig, Lina.
Du er begavet med store kræfter,
men det har gjort dig impulsiv og ustyrlig.
Uforudsigelig. Dårlige kvaliteter hos en leder.
Du har vist hurtigt glemt din plads.
Og du er gået over stregen.
Imperiet er en maskine.
Hvert gear, hvert tandhjul, skal gøre sit arbejde pålideligt.
Det inkluderer kejseren, som blot er en del af maskinen
og ikke dens sande dirigent.
Det forstår succesfulde kejsere. Og så kører maskinen glat.
Mislykkede kejsere falder ned i urværket.
Maskinen river dem sønder og sammen.
Du har lige beskrevet alt, der er galt med imperiet.
Jeg vil smadre din fordømte maskine og bygge noget nyt! Noget bedre!
Det tror alle kejsere.
Jeg var villig til at give dig en chance.
Hjælpe dig med at tilpasse dig. Men du begik en frygtelig fejl.
Du prøvede at dræbe min Solstråle.
Morgenstjerne.
Hvad er du?
Døden.
Hun var så ensom.
Så trist.
Da tiden var inde, kunne jeg ikke gøre det.
Hun har ikke fortjent din sympati.
Har nogen af os? Og er det ikke hele pointen?
Du siger, min familie ville lytte til mig og leve i fred, hvis jeg beder dem om det.
Men de lytter kun, hvis jeg udgyder blod.
Nej.
-Der må være en anden måde. -Der er ingen anden udvej!
Livet var godt, før jeg prøvede at gøre det bedre.
Måske skulle Selemene være månens gudinde.
Måske kan alt bare blive som før.
Intet bliver, som det var før.
Hans Excellence er optaget af vigtige forretninger. Vent venligst her.
En fin skattehule.
Vi kalder det en samling.
Hvis jeg havde stjålet Imperiets helligste relikvie, ville jeg opbevare det her.
-Kan du mærke det? -Du har ret. Det er underligt.
Der er noget bekendt over det.
Som at blive trukket ind i et fald.
Jeg giver op. Jeg mærker intet.
-Jeg er i tvivl. -Er det mon lige deromme?
Hvad kan jeg hjælpe med, prinsesse?
Du kan begynde med at give os et "Øje". Det rigtige Øje.
Jeg forstår ikke, hvad du mener.
Jeg ved ikke, hvad der er i tronsalen, men det er ikke Øjet.
Jeg er ligeglad med dit politiske ståsted.
Du kunne have sagt det. Så var det slut nu.
Vi tror, du tog det den nat, mine forældre blev myrdet.
For at beskytte det og forhindre min onkel i at få dets kræfter.
Men vi skal bruge det nu.
Jeg forsikrer dig, at det sande Øje er i paladset.
-Jeg tog ikke noget. -Det virker ikke.
Det virkede ikke for Shabarra eller for mig.
Det virker.
Men det er ikke det, du tror, det er.
Så fortæl os, hvad det er.
Øjet giver ikke magt. Det bekræfter blot magten.
Det venter, som det altid har ventet, på den sande arving til tronen.
Det venter på dig, Solstråle.
Du stjal ikke øjet.
Ingen kunne stjæle Øjet.
Fint. Vi taler med Lina om det.
Lina kan ikke hjælpe jer.
Uanset hvad hun har gjort, ved hun, hvor vigtigt det er.
Det er ikke længere hendes problem.
Jeg sagde, der var ting, jeg kunne gøre, Solstråle.
De ting blev gjort.
"Ting?" Hvilke ting?
Dræberen…
…gik over stregen.
Du dræbte hende.
Det er umuligt.
Ingen er så stærke som Lina. Ikke engang mig.
Der er magt i verden hinsides dragernes drømme.
Vi må væk herfra!
Lina delte glødens sjæl.
Hun var en del af mig. Et barn af ild.
Davion, stop!
Jeg ville slukke min vrede i dit blod.
Jeg vil fortære dit kød i hendes navn.
Læg dit våben. Jeg ville aldrig gøre dig noget…
min lille Solstråle.
-Soldaterne. -Kaptajn.
Der er noget galt.
Jeg kan mærke hende.
Gudinden.
BASERET PÅ COMPUTERSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekster af: Sofie Boysen