PŮVODNÍ ANIME SERIÁL NETFLIX
Můj otec by to čekal.
Stejně jako Selemene. Jak jsem mohla být tak slepá?
Vychovali tě k lepším věcem.
Už dávno jsem nezaútočila na hrad.
Já nikdy. Ale mám to na seznamu.
Můj hrad byl pod palbou a vím, že to není nic moc.
Ne, tohle je můj boj.
Odjeďte do enkláv.
- Osvoboďte naše bratry a sestry. - A ty.
Abys věděla, vychovali mě k lepším věcem.
Ale nedávné zkušenosti mě připravily na to horší.
Až tu skončím, přivedu armádu.
Když jsi k nám přišla, byla jsi tak slabá.
Nikdy jsem nechápala, co v tobě bohyně vidí.
Teď už to chápu.
Je mi ctí říkat ti princezno.
FIALOVÁ HODINA
- Myslím, že hledáš tohle. - Ano.
- Byla to dlouhá cesta. - Příliš dlouhá.
Nic.
Nic necítím. Je to padělek.
Možná to není padělek. Třeba je to všechno jen lež.
Shabarra nikdy neměl skutečnou moc. Bylo to jasné.
Teď už by to mělo všem dojít.
A před ním Sal. Co je potřeba na zabití boha?
Skutečného boha?
Slyrak by to věděl. Varoval by mě.
Celé měsíce jsi Slyraka nechápal
a stačí horečnatý sen o modrém kameni,
aby vše najednou dávalo smysl?
Možná se chytil první věci, co mohla být odpovědí.
Nic není tak, jak by mělo,
a tobě jen zbývá smířit se s nepříjemnou skutečností.
Něco nám uniká.
Půjdeš mi najít Daviona. Musí se dozvědět o Lině.
Musí vědět, koho podporuje.
Jasně. V pořádku. Provedu.
Souhlasil jsi třikrát. Zřejmě jsi tím nadšený.
Nadšením přímo překypuju.
- Máš pochybnosti? - Rozhodně ne. Vůbec ne.
Akorát si říkám, jestli neděláme rychlé soudy.
Fakta hovoří jasně.
Rozhodně. Bezpochyby.
- Až na to… hovoří? - Luna ví, co viděla.
Podívej, já Lunu neznám, ale Linu trochu ano.
Luno, Lina, to se vůbec neplete.
Každopádně i kdyby tam byla,
lovit zabijáky je její práce. Aspoň bývala.
Proto zapálila celý svět a utekla.
Poté, co Davion shodil ze střechy císaře
a masakroval pretoriánskou stráž.
Nechápu, proč ji obhajuješ.
Já Linu vůbec neobhajuju. Koho bráním, je Davion.
On má dobrý odhad na lidi. Jsou spojenci.
Kdyby toho byla Lina schopná,
Davion by to věděl. Odešel by.
Ale promluvím s ním.
Popři jeho lži.
Popři ho.
Kdybys přivedla domů Daviona, bylo by po všem.
Lhal jsi mi. Využil jsi mě. Věřila jsem ti.
Každý se rozhoduje. Někteří moudře, jiní méně.
Ale ty ses poučila.
Lidi tě zklamou.
Já se z našich chyb vzpamatuju.
Selemene je tady ve věži.
Bezmocná. O to jsem se postaral.
Žádám jen, abys znovu získala, co ti po právu patří.
Po právu patří?
Vezmeš jí božskou jiskru.
Ty jsi Mene. Měsíční bohyně.
Znovu zrozená.
Zase se na mě tak díváš.
Nemůžu říct, že by mi to chybělo. Udělala jsem, co jsem mohla.
Nebylas tady. Chtěla jsem jen východisko.
Šanci bojovat.
Možná jsem to špatně odhadla. Moc jsem si věřila.
Ale co mám podle tebe dělat? Teď nemůžu odejít.
A ne. Nebrání mi v tom mé ego.
Ta žena mě chtěla nechat zabít.
Nemůžu to přejít. Nemůžu ji nechat vyhrát.
Máš pravdu. Zním jako Davion.
Vrah zmizel. Jeden svědek je uprchlý vězeň.
- Ten druhý je nepřítel říše. - Na tom nezáleží. Mluví pravdu.
Chtěla mě nechat zabít kvůli vlastnímu prospěchu.
Věřím ti.
A i kdyby ti uvěřil senát, nikdy se neobrátí proti Ukrutné.
Je mi líto, Paprsku. Nemůžeš s tím nic dělat.
Ale možná ti můžu pomoct.
Myslel jsem, že jde o denní dobu.
Za rozbřesku to nefungovalo, doufal jsem v poledne.
- Byla bych ráda. Opravdu. - Dej to pryč.
To skutečné je někde jinde. Musím ho najít.
- Pořád se ti to snažím říct. - Ať to vzdám?
Ať se smíříš s realitou.
S realitou? Tady? Tady není nic skutečné. Všichni lžou.
Všichni někde schovávají nůž. Přiměla jsi k tomu i mě.
Jak to bylo doopravdy? Lino, někoho jsem zabil.
Rozpoutal jsem válku.
Tobě i ostatním nevadí předstírat, že já nejsem ten důvod.
Protože nejsi.
To oko je falešné. Mirana se mnou nemluví,
celý svět se řítí k zániku.
- A… - Davione.
Ten důvod nejsi ty, ale já.
Ty jsi ta jediná věc, co tu dává smysl.
Myslela jsem, že abdikuje.
- O čem to mluvíš? - O Shabarrovi.
Když tvá princezna zemřela,
myslela jsem, že bude odhalen.
Jako podvodník. Myslela jsem si, že abdikuje.
Že senát ho donutí abdikovat.
Tu možnost jsem mu asi vzal, když jsem ho zabil.
Ty mi nerozumíš.
Já najala vraha, co se pokusil zabít Miranu.
Ani hovno. To bych poznal. Vycítil bych to.
Drahokam, příslib mlčenlivosti. Nepoznal jsi to.
To mi neříkej.
Musím.
Celý život jsem byla sama. Pak ses objevil ty.
Měla jsem to tak promyšlené…
Myslela jsem, že jsem chytrá, a že s tím dokážu žít.
Dovedu žít se spoustou věcí.
Dokonce i s tím, když to oznámíš celému světu.
Ale nedokážu žít s tím, že jsem ti lhala, protože budu zase sama.
Celou dobu jsem si myslel, že to nejhorší, co se může stát,
je když Teror změní svět k obrazu svému.
Teď si říkám, jestli už to neudělal.
Davione.
Poslyš, musím ti něco říct.
Nevím, jestli je to pravda, ale měl bys o tom vědět.
Jde o… poslyš.
Nevypadáš nejlíp.
Lina najala zabijáka. Všechno mi řekla.
Takže to víš, to je fajn. Plusové body za upřímnost.
Nechte nás o samotě, prosím.
Jsem hlupák. Moc mě to mrzí.
Přesvědčení se mění, důvěra se rozpadá.
Víra přetrvává.
Tisíce let znal Coriel'Tauvi jen temnotu.
Mene byla mrtvá, ubitá.
Ale lid ji stále uctíval. Zbožňoval ji.
Nabídli svou víru temné svatyni na památku mrtvé bohyně.
Ale láska je mocná čarodějka.
Je to nejvyšší forma uctívání. Božská.
I v nepřítomnosti božstva
našla láska k naší bohyni ozvěnu v jiskrách, které ukradla Selemene.
Časem se zformovala ozvěna Mene.
Bylo to zjevné.
Fyzický projev čisté, společné vůle.
Potřeby. Lásky.
Stalo se z ní dítě. Stala ses z ní ty.
- Mám… schopnosti. - Božské schopnosti.
Oslabené, ale jsou to její schopnosti.
- Jak dlouho tomu věříš? - Co jsi uviděla mou věž.
Měl jsi mi to říct. Zatajil jsi mi to.
Ani bys to neslyšela. Nechtěla bys to slyšet.
Ale teď tě naši lidé potřebují.
Coriel'Tauvi jsou opilí vlastním vztekem.
Viděla jsi to sama. Očekávají tvůj návrat. Věří, že jim dodáš víru,
povedeš je od bitvy k bitvě pouhou myšlenkou,
kamkoli v jejich tenkém pásu světa zasvítí měsíc.
Snažila jsem je zastavit. Prosila jsem. Svou vlastní rodinu.
To už pro ně nic neznamená.
Jediný hlas, kterému budou naslouchat, je hlas jejich bohyně.
Kéž by to bylo jiné.
Jsi něžná duše.
- Ale musíš zabít Selemene. - To nemůžu.
Pak sleduj, jak naši lidé topí svět v krvi nevinných.
- Volba je na tobě. - Ani tvá kouzla nedokáží zabít boha.
Jistěže dokáží. Už jsem to udělal.
Celý život jsem žil podle pravidel.
Ale co se strhlo tohle všechno, neustále je porušuju.
Pokaždé jsem si řekl, že musím, že je to nutnost.
Netušil jsem, do čeho se pouštím.
Teď je všechno vzhůru nohama.
Nikdy jsi neutíkal z boje.
Představ si, že nemusíš pokaždé utíkat do boje.
- To říkal i Kaden. - Tys viděl Kadena?
To je na dlouho. Ale měl jsem ho poslechnout.
Myslím, že bych ti mohla říct něco podobného.
Jsme to ale páreček.
A teď nemáme nic. Trůn, Oko ani naději.
To Oko musí být pravé.
Můj otec měl skutečnou moc. Viděla jsem to a cítila.
Možná ho opravdu někdo vyměnil. Někdo, kdo měl přístup.
Někdo, kdo byl ochoten akceptovat tvého strýce u moci,
ale nechtěl ho na trůnu.
Ne aby skutečně vládl.
Byla k tomu jen jediná příležitost.
Kam jdeme?
Najít svědka.
- Asare? - Princezno?
- Jo! - Jo!
To se nepočítá. Chci odvetu!
Omlouvám se za svůj vzhled, Výsosti. Mám něco vypito.
Ne. To já se omlouvám, že jsem ti přerušila zábavu.
A doufala jsem, že si můžeme promluvit.
Je neskutečně silná, a přitom tak malá.
Zeptej se, co jí. Třeba ti to pomůže.
Tu noc si dobře pamatuju.
Tu paniku. Ty boje v ulicích. Ty ohně.
A pak vnikli Shabarrovi vojáci do paláce.
Místokrál mě našel a nařídil mi dostat tě do bezpečí.
V tu chvíli mi došlo, že je vše ztraceno.
Tvé rodiče jsem nedokázal zachránit,
ale byl jsem připraven položit svůj život, abych zachránil tebe.
Není to tvoje vina, Asare. Nic ti nevyčítám.
Ale musím vědět, jak můj otec zemřel.
Nevím, jak se to stalo. Opravdu ne.
Pamatuju si jen ten hrozný zvuk.
- Vpřed! - To hučení. Cítil jsem ho ve zdech,
v podlaze. Třásly se mi kosti, zuby.
Zdálo se, že celý svět se zastavil. Nemohl jsem se hnout.
V tu chvíli jsem věděl, že je císař po smrti.
A co Oko? Propašovali ho z paláce?
- Ne, jen císař na ně smí sáhnout. - Myslím, že to někdo udělal.
- Nahradili to padělkem. - Nemožné!
A přesto se zdá, že je to pravda. Kdo je mohl vzít?
Kdo se k němu smí kromě císaře přiblížit?
Místokrál Kashura? Senešal Ekur?
Možná legáti? Ale stráž by o tom věděla.
To by si nikdo nedovolil.
Ta noc, kdy mě Asar odvezl z říše,
byla nejhorší nocí mého života.
To si dovedu představit.
Nemusíš si to představovat, protože to víš. Taky jsi o něco přišel.
Vždycky můžeš přijít o něco nového.
A znovu to najít.
Kashurra to určitě ví.
Podle mě věděl, že je Shabarra podvodník. A taky proč.
Když jsem zaútočil, nic neudělal.
Vymyslel si tu historku.
Myslím, že to udělal z loajality k tvé rodině.
Jestli má Oko, musíme ho přesvědčit, aby nám ho ukázal.
Ty ho musíš přesvědčit. Myslím, že ty jediná to dokážeš.
Ty jsi Selemene, bohyně Temného měsíce.
Bohyně bez věřících. Bez lásky.
Jen další součást jeho sbírky.
Ty jsi ta zlodějka?
- Ukradla jsi mi lotosy. - Chtěla jsem jen dovést své lidi domů.
Do domova, který jsi nám kdysi ukradla.
Coriel'Tauvi mou láskou opovrhoval. Odmítli mě uctívat.
Já jsem je ze Stříbřitých lesů nevykázala.
Odešli z vlastní vůle.
Ti, kteří zůstali, mě přijali za svou bohyni.
Žili jsme v míru. Nechala jsem tě u tvých.
Tak se to v příbězích neříká.
Ve vašich příbězích ne.
Tvrdíš, že naše příběhy jsou lži.
Všechny příběhy jsou lži.
Je to divné. Jako bych tě znala.
Z těch obrazů, soch.
Z jejího deníku. Byl to její pokoj.
To byl.
Kdysi dávno.
Pojď, zlodějko.
Chci si tě pořádně prohlédnout.
Pověz mi, co víc mi chceš ukrást?
Nic od tebe nechci.
- Pojď za mnou. - Kam jdeme?
Za Filomenou.
Moje holčička.
Měla mě ráda.
Ne!
Děkuji ti, maličká z rodu Coedwenů, za nápravu.
Nezapomenu ti to.
Netušíš, jaké šílenství jsi vypustila do světa.
Místokráli.
Na dramatický příchod je trochu pozdě.
Můžete jít. Všichni.
Ještě jsme neskončili.
Nikdy jsem tě neměl v oblibě, Lino.
Dostala jsi do vínku moc,
ale kvůli tomu jsi tvrdá a nevypočitatelná.
Nepředvídatelná. To není dobrá vlastnost pro vládce.
Velmi rychle jsi zapomněl, kde je tvé místo.
A ty jsi to přehnala.
Impérium je stroj.
Každé kolečko, každý zub musí pracovat spolehlivě.
To se týká i vládce, který je jen součástí stroje
a vlastně ho neřídí.
Úspěšní císaři to chápou a jejich stroj jede hladce.
Neúspěšní císaři spadnou do ozubených kol,
která je rozdrtí.
Právě jsi popsal, co všechno je na impériu špatně.
Rozdrtím ten tvůj stroj a postavím nový a lepší!
To si myslí každý císař.
Já jsem byl ochoten dát ti šanci.
Pomoci ti zvyknout si. Ale tys udělala strašlivou chybu.
Pokusila ses zabít můj Paprsek.
Jitřenka.
Co… co jsi?
Smrt.
Byla tak sama.
Tak smutná.
Když přišla ta chvíle, nedokázala jsem to.
Tvůj soucit si nezasloužila.
A někdo z nás ano? A nejde právě o to?
Říkáš, že mě rodina poslechne a bude žít v míru, když je o to požádám.
Ale poslechnou mě, jen když proliju krev.
Ne.
- Musí to jít i jinak. - Nejde to jinak!
Život byl v pořádku, dokud jsem ho nezkusila vylepšit.
Možná by Selemene měla být bohyní Měsíce.
Možná se všechno vrátí do starých kolejí.
Nic se nikdy nevrátí do starých kolejí.
Jeho Excelence musela odjet. Udělejte si pohodlí.
Slušná hromada harampádí.
Říkáme tomu sbírka.
Kdybych ukradl tu nejposvátnější relikvii v impériu, tak ji mám tady.
- Cítíš to? - Máš pravdu. Je to divné.
Je v tom něco povědomého.
Jako by tě něco táhlo k zemi.
Vzdávám to. Já nic necítím.
- Mám pochybnosti. - Myslíš, že je to tam?
Jak vám mohu pomoci, princezno?
Začni tím, že nám dáš Oko. Pravé Oko.
Obávám se, že nerozumím.
Nevím, co v trůnním sále je, ale Oko to není.
Na vaší politice mi nezáleží.
Mohl jsi mi to říct. Bylo by po všem.
Domníváme se, že jsi ho odnesl tu noc, co zavraždili mé rodiče.
Abys ho ochránil, abys ho udržel dál od strýce.
My ho teď ale potřebujeme. Prosím.
Ujišťuji tě, že pravé Oko je v paláci.
- Nic jsem neodnesl. - Nefunguje.
Nezabralo na Shabarru ani na mě.
Jistěže funguje.
Jen není tím, za co ho považujete.
Tak nám to vysvětli.
Oko nepropůjčuje moc, jen ji potvrzuje.
Čeká, tak jako vždy čekalo, na pravého dědice trůnu.
Čeká na tebe, Paprsku.
Ty jsi Oko neukradl.
Nikdo nemůže ukrást Oko.
Dobře. Proberu to s Linou.
Lina ti nepomůže.
Bez ohledu na to, co udělala, ví, jak moc na tom záleží.
Už to není její starost.
Řekl jsem, že umím zařídit jisté věci, Paprsku.
Zařídil jsem je.
Jisté věci? Jaké věci?
Ukrutná…
zašla příliš daleko.
Tys ji zabil.
To není možné.
Nikdo neumí to, co Lina. Ani já.
Ve světě existuje moc, o jaké se drakům ani nesní.
Musíme pryč!
Lina sdílela ohnivou duši.
Byla mou součástí. Dítě ohně.
Davione, ne!
Zchladím svůj vztek v tvé krvi.
Budu místo ní hodovat na tvém mase.
Odhoď zbraň. Nikdy bych ti neublížil,
můj malý Paprsku.
- Ti vojáci. - Kapitáne.
Něco se děje.
Cítím ji.
Bohyně.
PODLE VIDEOHRY DOTA 2 OD VALVE
Překlad titulků: Marie Pavlů