EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Kig her.
Hendes Kongelige Højhed Mirana, datter af Zal,
Solens Prinsesse. Se ind i hendes lys.
Prinsessen og jeg vil gerne tale alene.
Forlad os.
Deres Majestæt. Jeg går ud fra, du fik min besked fra statholderen.
Det kan du bande på. Jeg forestiller mig et statsbryllup.
Statsbrylluppet over alle statsbryllupper.
Vi inviterer guvernører fra alle provinser
og kræver en delegation fra alle allierede og handelspartnere.
Vi vil gøre alt for at sprede budskabet til alle verdenshjørner.
Imperiet er forenet.
Jeg sagde ja til dig, du har endnu ikke sagt ja til mit forslag.
Hvis du vil have et bryllup, skal jeg bruge en hær.
Hæren?
Vores datter.
KAPITEL FIRE
Du vendte hende mod mig.
Du gjorde mig til et monster!
Filomenas tanker var hendes egne.
Du behøvede ikke sige et eneste ord.
Dit had sivede gennem dig og over til hende.
Der er intet had i den bog. Kun sorg.
Hver morgen og hver aften holdt Filomena om dukken og bad.
Hun fyldte den med kærlighed
og håbede, at hendes mor en dag ville vende tilbage til hende.
Hun elskede dig, til hun døde.
Hun bad.
Auroth sagde, at en menneskelig karavane har passeret.
-På vej mod syd. -Og du skal slutte dig til dem.
Efter alt det, der er sket, og hvad jeg har gjort,
kan jeg ikke gemme mig mere. Mit folk ønsker krig.
Jeg må tilbage. Jeg må prøve at stoppe det. Men du…
Det skal nok gå. Det lover jeg.
Jeg skylder dig stadig så meget.
Enten hjælper vi folk eller ej. Der er ingen regnskabsbog.
Elverpigen er taget afsted.
Det gør alle før eller siden.
Ikke alle. Ikke altid.
Portalskrift. Forbundet til mit sværd. Sig ordene, så får jeg det at vide.
Jeg vil komme til dig. Mist den ikke. Nu hvor fader er væk, er de værdifulde.
Det gør jeg ikke. Det lover jeg. Vent.
Den sender mig vel ikke nogen steder hen? Fordi…
Jeg er vild med den. Den er min favorit.
-Tak, det var vist det. -Godt.
Jeg mistede 29 brødre til den elderorm inden i dig.
Jeg stoler ikke på ham. Det vil jeg aldrig gøre.
Gør, hvad du er nødt til at gøre. Bare husk, hvem du er.
Tag det med til min families gods. Auroth kender vejen.
Det lyder måske bedre, hvis det kommer fra dig.
Næsten alt lyder bedre, når det kommer fra mig.
Bortset fra det her.
Jeg kan ikke skaffe dig en audiens hos kejseren.
Det kan min søster.
Din søster. Lina, ikke? Fader sagde…
Jeg ved, hvad fader sagde. Jeg ved, hvad fader troede.
Hvordan tror du, jeg mødte Kaden? Træd varsomt med Lina.
-Vi skiltes ikke som venner. -Skal jeg så ikke nævne dig?
Du skal i hvert fald ikke sige noget pænt om mig.
I vil komme godt ud af det med hinanden.
Du minder mig lidt om hende.
I vil begge redde verden.
I tror begge, at I er de eneste, der kan.
Jeg er en forfærdelig rappenskralde! Husk det, når du ser hende.
Der er langt til Helio-imperiet på ryggen af en drage.
Det kunne være værre. Du kunne være inde i dragen.
Som frokost.
-Hvis hun bliver sulten, redder jeg dig. -Ha, ha.
Jeg ville aldrig spise Bram. Vi har danset en rituel kampdans sammen.
Hørte du det? Hun ville aldrig spise mig.
Vi er knyttet sammen som mager.
Vi er knyttet sammen som… Vent, hvabehar?
"Rituel kampdans." Det lyder rigtigt.
Er der et problem?
Det, de kæmper med at udtrykke,
er, at de ikke kan tro, du er kommet hjem.
De er ikke alene.
Lad mig gøre det kort, Deres Højhed.
Du må gerne sidde i den stol. Vi vil bukke, neje og smile.
Men bild dig ikke ind, at du har autoritet i dette rum.
Jaså.
Hvad angår den såkaldte elvertrussel, er det meget enkelt.
Vi forstærker grænserne mod enklaverne.
Flere tropper, flere forposter. De vil forsøge med deres tricks.
Nogle gange vil det komme til kamp.
Så indser de, hvor nytteløst det er, og kravler tilbage i deres huller.
Ja, selvfølgelig. Meget enkelt. Og ley-linjerne?
-Hvad? -Ley-linjerne.
Mørke i tusind år, holdt mørke af Selemene.
Hvis Selemene er væk, hvis en ny gudinde tager hendes plads,
er dine grænser ligegyldige. Dine tropper er ligegyldige.
Vores hær er verdens bedste.
Jeg så en enkelt enklave udtvære
en hel legion af Den Mørke Månes Orden.
Jeg var der.
Jeg kæmpede mod dem for hver en tomme. De viste ingen nåde.
De jagtede os i hundredvis af kilometre,
fordi de ville sprætte os op og hænge os i træerne.
Vi kan ikke vente på dem. Vi må hen til dem.
Vil du invadere Nattesølvskoven?
Hvorfor? For at hjælpe din gudinde?
Du er vanvittig. Jeg tillader det ikke.
Så er du afskediget.
"Afskediget"?
Rådet er til ende. Deres Højhed.
Du skubber for hurtigt.
Du udtaler sig om ting, du ikke forstår.
Du fyrede Legatus Tihomir.
Hun har ingen kamperfaring.
Har hun nogensinde kæmpet mod andet end en vedvarende hoste?
Bare fordi hun er rig.
Den rigeste kvinde i imperiet blev Legatus for sin egen legion,
for hun i det store og hele er ansvarlig for at finansiere resten af hæren.
Du har fået en fjende. En farlig fjende, og hvorfor?
-Vi har ikke tid til at forkæle dem. -Din far var også utålmodig.
Det hjælper ikke at handle hurtigt, hvis man ikke handler klogt.
Hellere hurtigt end slet ikke.
Vi var et godt team i badet.
Jeg har allerede takket dig.
Du har faktisk aldrig takket mig.
-Skyldes det halen? -Det er resten af dig.
Hvem vil ud herfra?
Og tak forresten.
Vi fik ikke engang fejret din sidste aften som ungkarl.
Det er ikke sjovt.
Jeg er bare overrasket. Tænk, at du kan danse
og endda udføre et parringsritual.
-Dig. Gør du virkelig det her? -Hvad?
Håner du nogen for at have et underligt forhold til en drage?
God pointe.
Kom. Jeg viser dig vejen til Linas families gods.
Jeg ved ikke, om jeg vil ind til byen med en stor, farlig drage.
Hej.
Hvad?
Da min sidste drøm om tordenen endte, vågnede jeg sådan her.
Jeg undrede mig over, hvordan så store kløer kunne skrive digte med en lille pen.
Jeg tænkte: "Der er en drage med god finmotorik."
Mysteriet er løst.
Der er for få mysterier i verden. Det er trist at løse dem.
Bare rolig. Der er meget, der forvirrer mig.
Tænk, at hvert glimt repræsenterer et menneskes sjæl.
Håb. Nogen i mørket, der frygter ting, lige som du og jeg.
Der er så mange universer derude, som hver især ønsker sig lidt mere lys.
-Jeg er ked af det tidligere, Solstråle. -Solstråle.
Jeg er ikke den lille pige, du hjalp med at flygte for alle de år siden.
Hun ville have set på denne by og tænkt, at den var til for hende.
Nu ser jeg kun et sted, der er kommet videre uden mig.
Den har blot udviklet sig, som vi alle må udvikle os.
Mens jeg var væk,
lærte jeg, at man kan have retten på sin side og stadig tabe.
Jeg ved ikke, om det er evolution eller held.
Det er visdom. Som er hård at lære.
Jeg har leget med kræfter og folk, jeg hverken kender eller forstår.
Hvis det skal lykkes for mig, har jeg brug for hjælp.
Du må lære mig det.
Jeg elsker min far, men jeg vil ikke gentage hans fejl.
Undskyld forstyrrelsen, frue.
Der er en Drageridder ved døren. Han presser på for at tale med dig.
Jeg troede, Drageridderne var uddøde.
Ham her er i live, frue. Han har din søsters symbol.
Det er nemt. Man lægger hånden på kuglegrebet og drejer.
Så er man indenfor!
Hvad foregår der?
Jeg er Bram. En Drageridder. Og her er endnu en Drageridder.
Davion. Han er en mand af få ord.
Hør. Vi har et stort problem.
-Davion har et stort problem. -Drager.
Det skulle jeg netop til at sige.
Vi afslutter hinandens sætninger. Er det ikke bedårende?
Bedårende.
-Jeg føler, vi har mødt hinanden før. -Det samme her.
Drager. Stort drageproblem.
Ja. Sagen er, at jeg er problemet.
Det tror jeg gerne. Kom med.
Din søster er en forfærdelig rappenskralde.
-Det bad hun dig sige. -Ja, det gjorde hun.
Det her er ikke et rigtigt hjem for dig.
Her. Nyd blomsterne og ukrudtet.
Du lovede mig syv sjæle. Du har kun overleveret en.
Vi er bundet af en handelskonvention.
Jeg skal kun samle sjælene.
Det var ikke en del af aftalen, at jeg skulle frigive dem.
Jeg ved, hvorfor du vil have dem. Jeg ved, hvad det betyder.
Og jeg er ikke så selvdestruktiv, at jeg vil hjælpe dig.
Smart.
Du forestiller dig, at du er det klogeste væsen i hele verden.
Klog nok til at udslette dit navn i den
og beskytte dig selv fra guder…
mennesker og mig.
Dit intellekt holder dig fri for skade, men prisen er ensomhed.
Jeg kan se dig. Jeg kender dig.
I utallige virkeligheder er du den samme.
En knækket, gammel mand, desperat efter at skjule sin smerte.
Vi forhandler, du lyver. Du ændrer betingelserne.
Du tænker ikke på, at jeg ser alt,
og alt dette er en del af min plan.
Interessant.
Og i hvor mange virkeligheder har vi haft denne samtale?
Og i hvor mange har spillet udviklet sig så langt?
Kun den her.
Hvad du ser, kan jeg forestille mig. Vi er jævnbyrdige.
Og pigen?
Pigen?
Alfen. Hun er kun et middel til at nå målet.
En bonde.
Jeg kender hendes navn. Hendes sande navn.
Og det sted, hun har besat. Et hul efterladt af et lille barn.
Et offer for sin fars fiasko.
Gør du bare modstand.
I sidste ende vil du trygle mig om at tage dragesjælene fra dig.
Det lille egern kunne ikke komme tilbage til træet,
selvom han havde tilbragt hele sit liv der.
Hun sover godt.
-Hvordan ender denne historie? -Det er Legendernes Træ. Alle kender den.
Min barndom var meget beskyttet.
Det bør alle barndomme være.
Egernet gjorde noget slemt.
Ødelagde sit eget træ. Men han får det vel repareret?
Nogle ting kan ikke repareres. Handlinger kan ikke gøres om.
De bliver til historier. Legender. Blade på træet.
Egernet lærer at stå i skyggen
og opdager, at selv tragedie kan vokse sig til noget smukt.
Må jeg holde hende?
Du ser ikke stor nok ud til at bære rundt på en elderorm.
Det kan jeg heller ikke. Ikke for evigt. Derfor haster det sådan.
Slyrak skal bruge øjet. Jeg har brug for en audiens.
Kejseren. Han er en lille mand. Svag.
Det bliver ikke nemt at overtale ham. Han skal føle, at han…
-selv bliver stærkere. -Selv bliver stærkere.
Ja. Men ingen nægter at se en Drageridder.
Ikke bartendere, ikke konger, ikke engang kejsere.
"Bartendere." Imponerende.
Jeg fører dig til den lille mand. Det bliver sjovt at se ham vride sig.
-Pis! -Luk…
Klar med spyddene!
Klar med armbrøsterne!
Dræb dem! Dræb dem alle!
En raket virker ikke som en stor fest.
Det er et signal.
Det er til mig.
Har du lyst til lidt spontan menneskelig forbrænding?
-Vi går mod spiret. -Nej.
Spiret er i den modsatte retning.
Det må du selv om. Jeg skal redde en prinsesse.
En prinsesse? Det skulle du have sagt.
Hvad fanden er det?
Dræberen.
Det er umuligt.
-Det ved jeg. Er det en skildpadde eller… -Bliv her.
Davion, skildpadden er ikke det værd.
Luna. Hvad har du gjort?
Hej! Jeg vil bare høre, hvordan Mirana har det.
Bliv nede, lange gris.
Det var unødvendigt.
-Kender du ham? -Han kender prinsessen.
-Hvor godt? -Rigtig godt, vil jeg tro.
Jeg giftede mig med den rette drage.
-Hvad? -Vi er faktisk ikke mager.
Jeg er uerfaren med menneskelig humor.
Undskyld. Jeg håber ikke, du er vred.
Det var rart, så længe det varede.
Du kunne gøre det, så…
Du er bedårende, selvom du er en mus, som let bliver knust.
Så let bliver jeg ikke knust.
Du ligner toppen af en kage, ingen spiser.
Du lugter af kloak.
Jeg har badet. En enkelt gang.
Hej.
-Vi må af sted. -Jeg kan ikke.
Det kan du. Du går bare ud af døren og vælger en retning.
Kan nogen fortælle mig, hvad der foregår?
Kæresteskænderi, vil jeg tro. Det forklarer meget.
Jeg er ikke en fange. Jeg har fundet en vej hjem.
Jeg kan ordne alt. Men jeg må blive her.
-Det er ikke en mulighed for mig. -Bestemt ikke.
Jeg kender en hemmelig vej. Følg mig.
Nej.
Nej!
Pilen. Den kom derfra.
Der er en kamp på vej. Prinsessen er død.
Luna, hør her.
Til helvede med dig.
-Du kan sørge senere. -Jeg vil ikke sørge.
Jeg vil se blod.
Sæt prinsessen ned, eller jeg sværger ved mine fædres øjne,
at jeg skærer knoglerne ud af dig.
BASERET PÅ COMPUTERSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekster af: Sofie Boysen