EN ORIGINAL-ANIMESERIE FRÅN NETFLIX
Krig.
Uldorak, Lirrak, och nu den misslyckade attacken mot er, Vahdrak.
Det är ett meddelande. En varning.
Svar i blod, svar i eld.
Terrorblade och hans allierade attackerar oss i sömnen.
-Åskan kommer att svara. -Kanske en förhandling före blodsspillan.
Vi förhandlar inte om våra liv. Vi attackerar musen i hans torn.
Vi återtar det som stals.
Hämnd.
"Hämnd." "Förhandlingar."
Det som har skapats måste ibland förstöras.
Det som är förstört återkommer och faller och återkommer igen!
Alla flaxande armar, födelseskrik
och moderns blod.
Du är för fäst vid materiaillusionen.
För fäst vid drömmen.
Jag är sången som mördar världen.
Så roligt.
Dina bröders själar. Dina systrars. Bara en gåva återstår.
Det är ingen gåva! Det är mitt pris!
Uppfyllandet av mitt syfte i skapelsens kretslopp.
Kaos!
De tillhör oss. Inte honom.
Vi besegrar en inkräktare och tjänar nu en annan.
Vi har levt ett årtusende utan en levande guds kraft.
Vi behöver inga lotusblommor, leylinjer eller några jäkla trollkvinnor.
Världen tillhörde oss en gång,
innan Selemene förrådde oss och människorna tog den.
Vi behöver bara stål och mod för att ta tillbaka den.
När vårt imperium återkommer, faller natt och skugga.
Jag hör sång.
Vinden spelar oss spratt. Grottorna är som lurar ibland.
Alltid vacker, ofta oroande.
Jag hörde inget.
Just det. Bara vinden.
Vilket fint ställe du har.
Underbart. Smakfullt. Kallt.
Det är inte mitt ställe. Det är hennes.
Just det. Visst. En riktig drakhåla.
Auroth fick syn på drakunge-svärmen.
När vi såg elden, och sen er, var vi tvungna att hjälpa till.
Du är skyldig mig två saker nu.
Vi behöver vila. Vi behöver mat.
Då behöver vi förnödenheter.
Jag känner igen den blicken.
Jag såg den i mammas ansikte när hennes första dog.
Hon gick runt i skogen, som om hon kunde hitta henne där.
-Jag mår bra. -Så sa mamma också.
Jag bara… Musiken verkar vara mer än bara vinden.
Terrorblade. Skadade han… Skadade någon… Skadade de dig?
Du ser okej ut, men…
Ingen gjorde mig illa. Inte Terrorblade och inte du.
Aldrig du.
"Eller ett fruset avfalls eviga utsikt. Uråldriga plågoandar överlever.
Thunder förlorad, ensamma röster hyllar, en av många har härstammat."
Gillar du det?
Det är jättebra. Eller hemskt faktiskt. Jag vet inte.
-Jag skrev det. -Älskar jag det?
Ska jag svara åt dig?
Förlåt. Du pratar bara. Du skriver. Jag kan inte skriva.
Du behöver bara känna efter. Orden kommer av sig själv.
Känn efter. Okej.
Tro.
Min farfars svärd.
Han fruktade ingen.
Ers Höghet, vänta!
Ers Höghet, snälla!
Prinsessa! Snälla! Stanna!
Solstråle.
Du behöver inte fly. Ingen här skulle skada dig.
Ingen här skulle våga.
Välkommen hem.
Vicekonung Kashurra, jag är tacksam för vad ni gjorde för mig.
Men ni stannade här. Ni tjänar min farbror.
Jag tjänade Helioimperiet som er far begärde.
Imperiet kidnappade mig.
Kejsaren har sina skäl.
Försök att njuta av min gästfrihet nu.
Säker och trygg.
Ingen skadar min solstråle.
Imponerande med Oglodi. Jag skulle kunna se dig göra det varje dag.
Den dagen kommer är jag rädd.
Ditt lilla spel slutar alltid likadant.
Du sover med ett av dina vackra ögon öppet.
Han? Jarl? Jag har varit skyldig honom det i 15 år.
Ta bort svansen från mitt ansikte innan jag stryper dig med den.
Löften.
Då dör jag åtminstone medan jag ser dig i ögonen.
Nico Hieronimo. Tidigare i Nivanriddarna.
Han ruttnar för närvarande i den här hålan.
Okej. Jag lämnar dig att sova eller inte.
Pangoljärer.
Vi är säkra här, för tillfället.
Men drakungarna går fria än. Demonens armé.
Vår första uppgift är att återta Drakfästet och smedjan.
Vi behöver stål till framtida strider.
Vi minns våra bröder som är kvar på fältet.
Vi har inte tid med det.
Jag tror att Davion menar att du har rätt och att vi borde snabba på.
Det var inte så jag menade.
Du vill rusa in i striden igen. Jaga demonen till hans lya och ta hans huvud.
Nåt sånt.
Låt inte det där inne tala för dig.
Låt det inte tänka åt dig.
Om Terrorblade når Eldwyrm spelar monstren i Drakfästet ingen roll.
Inget spelar nån roll.
Jag trodde aldrig att jag skulle få se dig fly från en strid.
Ska jag följa efter honom, eller …
bara sätta mig här… med mig.
Den lille berättade om din strid med Davion.
-Det var ingen strid. -Han gick ut. Det var en strid.
Pojken såg saker och ting.
Han såg saker han inte var beredd på.
Pojken gjorde det. Det är som Leathsham.
Du har aldrig sörjt, va? Du satsade helt på jakten.
Och du gör samma sak nu.
Du förlorade dem. Du förlorade henne.
-Vi är i krig. -Fäderna är döda.
Dina bröder behöver ingen taktik. De behöver det som har förlorats.
Den där pojken…
…behöver det han förlorat.
Davion? Davion, snälla, vakna. Jag letade efter dig.
Jag hittade dig där inne, framför den blå stenen, stirrandes.
Han pratade med mig. Musiken. Det var han. Jag hörde Slyrak.
Du hittade mitt byte. Malmen kallar på dig som den en gång kallade på mig.
För länge sen såg jag det som en skatt. Höll den nära, omedveten om dess kraft.
Jag var ju bara en enkel drake. Sen började jag vakna ur min slummer
med drömmar om att människor samtalar istället för att strida.
Med tiden blev min Eldwyrms röst svagare.
Jag samlade på böcker, började skriva dikter. Draksången kom aldrig tillbaka.
Men i min ensamhet fick jag en underbar tanke.
Jag finns.
Och det var denna malm som ändrade dig?
Vissa säger att malmen och dess mörkröda motsats är gudars och demoners verk.
Andra tror att de är rester av ett stort och tidlöst, ursprungligt sinne.
Jag vet bara att de är farliga.
Men den kallade på mig med Slyraks röst. Slyraks sång.
Vad det än var, så var det en del av dig.
Återvänd till skatten. Stå i ljuset. Och förändras för alltid.
Frågan är inte vad de är, utan vad du är.
Mamma.
Ursäkta om jag är informell, prinsessan.
Det speglar inte tronens aktning, det är bara en säkerhetsåtgärd.
-Farbror. -Lämna oss. Allihop.
Alla utom du.
Det är dags att lämna tronen och prata om vad vi ska göra.
Din pappa älskade dem. Men det är inte min stil.
Detta är ett hemskt jobb. Även för Gud. Alla i imperiet vill ha nåt.
Oftast är det nåt nån annan har och vill behålla.
Det är inget nytt med det. Det är så det funkar.
Dina föräldrar visste det. Kashurra vet det.
Du kan inte ändra det. Inte för alltid.
Det enda du kan göra är att hantera det. Där kommer jag in.
Jag dömer i banala ambitioner.
Mitt hjärta känner medlidande med dig.
Folket behöver saker att tro på. Där kommer du in i bilden.
Den förlorade dottern återvände till kejsaren, hans drottning.
Det är inte det jag menar.
Det här är affärer. Jag är ute efter en idé, en historia.
Den sorts historia som människor och stora familjer kan samlas bakom.
Nej, du valde tronen.
Du mördade mina föräldrar för den. Åt helvete med dig och din historia.
Det händer saker i världen, prinsessan.
Coriel'Tauvi rör på sig. De samlas i Nattsilverskogen.
Flyktingar flockas efter osämja vid enklavgränserna.
Det sägs att Mörkamånens order splittrades av en demon på fyra meter.
Jag vet inte om det är sant, men fan!
Oväsen, kaos, hot. Imperiet behöver enas.
Folket behöver solens prinsessa.
Folket behöver dig. Säg inget. Sov på saken.
Den mannens arrogans alltså!
Men den döljer hans osäkerhet.
Kejsaren oroar sig för krig, men inte utifrån, utan inifrån.
Fraktioner som uppstod efter din fars död försonades aldrig.
Hans lojalister komplicerar Shabarras styre.
Andra opportunister utnyttjade konflikten till sin fördel.
Ja, min farbror behöver legitimitet.
Ja, han behöver det. Och du har kraften för det.
Jag dör hellre i palissaden!
Det vill jag inte att du gör.
Din familj har fortfarande vänner här. Vi för dig i säkerhet.
-Och Luna? -Luna är allas fiende.
Du förlorar de vänner du har kvar.
Jag tänker inte låta henne ruttna bort och dö. Jag får hitta ett annat sätt.
Femton år och ett slag i ansiktet. Det var ju ett fint farväl.
Många vänner är här. Tacka för deras hjälp.
De undrar vart du åkte den dagen på slagfältet.
De undrar varför du inte kom tillbaka. Jag undrar inte.
Jag bryr mig inte.
Frun.
Jag startar ett nytt kompani. Är du med eller inte?
Jag tycker att du är mycket intressant.
Tack.
Du är en drakriddare, men inte som de andra.
En drakriddare. Ja.
Svärdet? Inte direkt det begagnade som jag ville ha.
Riddaren som ägde det var ju en skitstövel.
Han fick stövlarna putsade varje dag. Men han dog, som riddare.
Jag är ingen drakriddare.
Jag är bara en skitstövel med en annan skitstövels svärd.
Jag är en del av nån annans historia.
Man är bara så historiskt viktig som man väljer att vara.
Vänta här.
Jag har en present till dig. Jag hoppas att du gillar presenter.
Sluta med det där!
-En ring? -Ett vapen.
Alla stora hjältar behöver ett vapen. Den här ringen kan bli din.
Är jag osynlig? Jag är osynlig!
Jag ser mig. Men jag kanske borde kunna se mig själv.
Slå mig nu.
-Med vad? -Vad som helst.
Jag är besegrad. Segern är din, drakriddare.
Du är rädd. Var inte det.
Tro mig, det är en ny erfarenhet.
Jag är som två personer. Davion, drakriddaren, och jag är han.
Länge trodde jag att jag bara var Davion,
som ibland blev det andra.
Men tänk om jag har fel? Tänk om jag har fått det om bakfoten?
Vi är alla två personer.
Prästerna lär ut att Mene är mer än månens gudinna.
Hon är nattens gudinna. Skuggans gudinna.
Det kan inte finnas en skugga utan ett ljus som kastar den.
Gå i skuggan, känn ljuset.
Den brinnande sanningen!
Lilla mus! Äntligen möts vi bortom tomrummet!
-Eldwyrmarna. De berättade för mig… -Pelarna har fallit.
Deras själar är fångade. Bara du finns kvar. En del av mig.
Enda chansen, glödande mus, bränn dem.
-Bränn allihop! -Jag är inte du!
Vi är jag. Förstår du inte det?
Jag är i ditt blod, liksom du är i mitt.
Så har det alltid varit. Det var därför du blev utvald.
Säg bara hur jag ska avsluta detta.
Bara med Ögat kan vi se in i Foulfell.
Bara då kan jag döda Terrorblade.
Du pratar inte förstånd.
Jag har sjungit sanningen för dig från början.
Men du hör mig inte.
Jag kunde inte. Sjung den för mig igen medan jag lyssnar.
Solgudens relik.
Hitta Wordwyrms öga!
Eldwyrmerna är döda.
Du då?
Jag vet vad jag är.
Var det allt den jäveln sa?
Nonsens om solguden och Worldwyrms öga?
Jag vill veta början.
Kanske vill jag det. Stället jag kom ifrån för många år sen.
Solguden bor där. Helioimperiet.
Helioimperiet?
Mirana.
Gryning.
Den kan inte vara vackrare än soltronens domäner.
Den känns ljusare idag med dig.
Jag hoppas att du kallade på mig för att du hittade vägen
som du skulle.
Du planerar att stanna på den, men på dina egna villkor.
Du är så lik din fader, solstråle.
Mer än du anar.
Hälsa kejsaren att jag har sovit på saken.
Säg att jag accepterar hans förslag.
BASERAT PÅ VALVES TV-SPEL DOTA 2
Undertexter: Lars Lövgren