EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Krig.
Uldorak, Lirrak, og dette mislykkede angreb på dig, Vahdrak.
Det er en besked. En advarsel.
Svar med blod, svar med ild.
Terrorblade og hans allierede slår til, mens vi sover.
-Tordenen vil svare. -Måske skal vi forhandle, før vi angriber.
Vi forhandler ikke om vores liv. Vi angriber musen i tårnet.
Vi tager det tilbage, der er blevet stjålet.
Hævn.
"Hævn." "Forhandlinger."
Det, der er blevet skabt, skal til tider ødelægges.
Det, der er ødelagt, vil rejse sig og falde og rejse sig igen!
Alle disse flagrende arme, fødselsskrig
og mors blod.
Alt for knyttet til kødillusionen er du.
Alt for knyttet til drømmen.
Jeg er sangen, der myrder verden.
Hvor sjovt.
Dine brødres sjæle. Dine søstre. Der er kun en gave tilbage.
Det er ikke en gave! Det er min pris!
Opfyldelsen af mit formål i skabelsens cyklus.
Kaos!
De tilhører os. Ikke ham.
Vi besejrede en tronraner, og nu tjener vi en anden.
Vi har levet uden en levende guds kraft i et årtusinde.
Vi har ikke brug for lotusser eller ley-linjer og slet ikke troldkvinder.
Engang tilhørte verden os,
før Selemene forrådte os, og menneskene tog den.
Vi skal bare bruge stål og mod til at generobre den.
Når vores imperie rejser sig, vil natten og mørket falde på.
Jeg kan høre sang.
Vinden spiller dig et puds. Hulerne er nogle gange som et horn.
Altid smuk, ofte foruroligende.
Jeg hørte ikke noget.
Ja. Bare vinden.
Sikke et sted, I har.
Skønt. Smagfuldt. Koldt.
Det er ikke mit sted. Det er hendes.
Nå ja. Klart. Et dragehul.
Auroth fik øje på sværmen af larver.
Da vi så branden og bagefter dig, var vi nødt til at hjælpe.
Nu skylder du mig to tjenester.
Vi har brug for hvile. Vi har brug for mad.
Og bagefter skal vi bruge forsyninger.
Jeg kender det ansigtsudtryk.
Jeg så det i min mors ansigt, da hendes partner døde.
Hun vandrede rundt i skoven, som om hun kunne finde hende der.
-Jeg har det fint. -Det sagde mor også altid.
Men musikken virker som mere end bare vinden.
Terrorblade! Gjorde de dig fortræd?
Du ser okay ud, men…
Ingen gjorde mig noget. Ikke Terrorblade og ikke dig.
Aldrig dig.
"Ved en frossen ødemarks evige blik kan gamle pinsler overleve.
Tordenen tabte, ensomme stemmer lovpriser, én blandt mange er trådt frem."
Kan du lide det?
Det er virkelig godt. Eller måske forfærdeligt. Jeg er ikke sikker.
-Jeg skrev det. -Jeg elsker det?
Skal jeg svare for dig?
Undskyld. Men du kan snakke. Du skriver. Jeg kan ikke skrive.
Du skal bare føle. Så vil ordene komme af sig selv.
Føle. Klart.
Tro.
Min bedstefars sværd.
Han frygtede ingen.
Deres Højhed, vent!
Deres Højhed, kom nu!
Prinsesse! Jeg beder dig! Stop!
Solstråle.
Du behøver ikke løbe. Ingen her ville gøre dig fortræd.
Det ville ingen turde.
Velkommen hjem.
Statholder Kashurra, jeg er taknemmelig for det, du gjorde for mig.
Men du blev her. Du tjener min onkel.
Jeg tjente Helio-imperiet, som din far krævede.
Imperiet kidnappede mig.
Kejseren har sine grunde.
Prøv at nyde den gæstfrihed, jeg tilbyder dig.
Du er i sikkerhed.
Ingen gør min Solstråle fortræd.
Ret imponerende med den oglodi. Jeg kunne se dig gøre det hver dag.
Jeg frygter, at jeg får chancen.
Det lille spil, du har gang i, ender altid på samme måde.
Du må hellere sove med et af dine kønne øjne åbne.
Ham? Jarl? Det har jeg skyldt ham i 15 år.
Og fjern din hale, før jeg kvæler dig med den.
Du lover meget.
I det mindste dør jeg, mens jeg stirrer dig i øjnene.
Nico Hieronimo! Tidligere en af Nivan Gallanterne.
Nu rådner jeg op i det her hul.
Godt. Jeg vil lade dig sove eller sidde og være søvnig.
Pangoliere.
Vi er i sikkerhed her indtil videre.
Men larverne er stadig derude. Nu er de dæmonernes hær.
Vores første opgave er at generobre Dragefæstningen og smedjen.
Vi får brug for stål i de kommende kampe.
Husk vores brødre, som stadig er i felten.
Det har vi ikke tid til.
Jeg tror, Davion mener, at du har ret, og at vi skal gøre det hurtigt.
Det var ikke det, jeg mente.
Du vil storme ind i kampen igen, jage dæmonen til hans hule og tage hans hoved.
Noget i den stil.
Lad ikke den ting, du har indeni, tale for dig.
Lad den ikke styre dine tanker.
Hvis Terrorblade får fat i elderormene, er monstrene i Dragefæstningen ligegyldige.
Alt vil være ligegyldigt.
Jeg havde aldrig troet, jeg skulle se dig flygte fra en kamp.
Skal jeg gå efter ham?
Jeg sætter mig bare her. Alene.
Den lille fortalte mig om dit skænderi med Davion.
-Det var ikke et skænderi. -Han gik sin vej. Det var et skænderi.
Drengen så ting.
Han så ting, han ikke var forberedt på.
Det gjorde drengen. Det er ligesom Leathsham.
Du sørgede aldrig, vel? Du forsvandt ind i jagten.
Og du gør det samme nu.
Du mistede dem. Du mistede hende.
-Vi er i krig. -Fædrene er døde.
Dine brødre behøver ikke taktik. De har brug for det, der er gået tabt.
Den dreng…
har brug for det, han har mistet.
Davion? Davion, vågn nu op. Jeg ledte efter dig.
Jeg fandt dig derinde foran den blå sten. Du stirrede bare.
Han talte til mig. Musikken. Det var ham. Jeg hørte Slyrak.
Du fandt mit lager. Malmen kalder på dig, som den engang kaldte på mig.
For længe siden så jeg den som en skat. Jeg gemte den, uvidende om dens kraft.
Jeg var bare en simpel drage. Så begyndte jeg at vågne fra min dvale
med drømme om mennesker, der ikke sloges, men talte sammen.
Med tiden falmede min elderorms stemme.
Jeg samlede på bøger og begyndte at skrive vers. Dragesangene vendte aldrig tilbage.
Men i min ensomhed fik jeg den mest vidunderlige tanke.
Jeg eksisterer.
Og det var denne malm, der forandrede dig?
Nogle siger, at malmen og dens røde modsætning er guder og dæmoners værk.
Andre mener, at de er levn fra et enormt og tidløst ursind.
Jeg ved kun, at de er farlige.
Men den kaldte på mig med Slyraks stemme. Slyraks sang.
Hvad det end var, var det en del af dig.
Vend tilbage til skatten. Træd frem i lyset. Og blive forandret for evigt.
Spørgsmålet er ikke: "Hvad er de?" Det er: "Hvad er du?"
Mor.
Tilgiv, hvor uformelt det er, prinsesse.
Det afspejler ikke tronens agtelse, men er blot en sikkerhedsforanstaltning.
-Onkel. -Forlad os. Alle sammen.
Alle undtagen dig.
Det er tid til at komme ned fra tronen og tale forretning.
Din far elskede at være meget formel, men det har aldrig været min stil.
Det her er et rædsomt job. Selv for Gud. Alle i imperiet vil have noget.
Som regel er det noget, andre har, som de gerne vil beholde.
Der er intet nyt i det. Sådan er det bare.
Dine forældre vidste det. Kashurra ved det.
Man kan ikke ændre det. Ikke for altid.
Det eneste, man kan gøre, er at styre det. Og her kommer jeg ind i billedet.
Jeg dømmer folks banale ambitioner.
Mit hjerte svulmer af medlidenhed med dig.
Folk har brug for noget at tro på, og der kommer du ind i billedet.
Den fortabte datter vender tilbage ved kejserens side, hans dronning.
Det er ikke det, jeg mener.
Det er forretning. Jeg leder efter en idé, en historie.
En historie, som folk og store huse kan samle sig om.
Nej, du valgte den stol.
Du myrdede mine forældre for det. Til helvede med dig og din historie.
Der sker ting i verden, prinsesse.
Coriel'Tauvi er på farten. De har retning mod Nattesølvskoven.
Flygtninge flokkes fra træfninger ved enklavens grænser.
Det siges, at Den Mørke Månes Orden blev udslettet af en dæmon på 4 meter.
Jeg ved ikke, om det er sandt, men for pokker!
Støj, kaos, trusler. Imperiet har brug for sammenhold.
Folket har brug for Solens Prinsesse.
Folket har brug for dig. Sig ikke et ord. Sov på det.
Den mands arrogance!
Men det skjuler hans usikkerhed.
Kejseren bekymrer sig om krig, ikke fra omverdenen, men indefra.
Stridigheder, der opstod efter din fars død, blev aldrig forsonet.
Hans loyalister komplicerer Shabarras styre.
Og opportunistister udnytter konflikten.
Min onkel har brug for at fremstå legitim.
Ja, han har et behov. Og du kan opfylde det behov.
Jeg vil hellere dø i gabestokken!
Det vil jeg ikke have dig til.
Din familie har stadig venner her. Vi får dig i sikkerhed.
-Og Luna? -Luna er samfundets fjende.
Du vil miste de venner, du har tilbage.
Jeg vil ikke lade hende rådne op. Jeg må finde en anden måde.
Femten år og et slag i ansigtet. En fin måde at sige goddag på.
Her er masser af venner. Jeg kan takke dig for deres indkvartering.
De undrer sig over, hvor du tog hen dén dag på slagmarken.
De undrer sig over, hvorfor du aldrig kom tilbage. Jeg undrer mig ikke.
Jeg er ligeglad.
Frue.
Jeg starter et nyt kompagni. Er du med eller ej?
Jeg synes, du er meget interessant.
Tak.
Du er en Drageridder, men ulig de andre.
"Drageridder." Klart.
Dette sværd? Ikke ligefrem det, jeg ville have.
Ridderen, der ejede det, var lidt af et røvhul.
Hans støvler skulle pudses dagligt. Men han døde en sand ridders død.
Jeg er ikke Drageridder.
Jeg er bare et røvhul, der bærer et andet røvhuls sværd.
Jeg er en birolle i en andens historie.
Du er kun så vigtig for historien, som du vælger at være.
Vent her.
Jeg har en gave med. Jeg håber, du kan lide gaver.
Hold op med det!
-En ring? -Et våben.
Alle store helte har brug for et våben. Denne ring kan blive dit.
Er jeg usynlig? Jeg er usynlig!
Jeg kan se mig. Men måske skal jeg kunne se mig selv.
Slå mig så.
-Med hvad? -Et eller andet.
Jeg er besejret. Denne sejr er din, Drageridder.
Du er bange. Det behøver du ikke at være.
Tro mig, det er en ny oplevelse.
Det er, som om jeg er to personer. Drageridderen Davion, og også ham.
I lang tid troede jeg, at jeg bare var Davion,
som nogle gange blev til noget andet.
Hvad hvis jeg tager fejl? Hvad hvis det er omvendt?
Vi er alle to mennesker.
Præsterne fortæller, at Mene er mere end månegudinden.
Hun er nattens gudinde. Skyggegudinden.
Der kan ikke være skygge uden lys.
Gå i skyggen, kend lyset.
Den brændende sandhed!
Lille mus! Endelig mødes vi hinsides tomrummet!
-Elderormene. De fortalte mig… -Søjlerne er væltet.
Deres sjæle er taget til fange. Kun du er tilbage som en del af mig.
Den eneste chance, glødemus, er at brænde dem.
-Brænd dem alle! -Jeg er ikke dig!
Vi er mig. Forstår du ikke?
Jeg er i dit blod, og du er i mit.
Sådan har det altid været. Det er derfor, du blev udvalgt.
Bare sig, hvordan jeg skal afslutte det.
Kun med øjet kan vi se ind i Foulfell.
Kun sådan kan jeg dræbe Terrorblade.
Det giver ingen mening.
Jeg har sunget sandheden til dig siden begyndelsen.
Men du hører mig ikke.
Jeg kunne ikke. Syng den igen, mens jeg lytter.
Solgudens relikvie.
Find Verdenormens Øje!
Elderormene er døde.
Hvad med dig?
Jeg ved, hvad jeg er.
Var det alt, hvad idioten sagde?
Noget vrøvl om solguden og Verdenormens Øje?
Hvor skal jeg mon begynde?
Måske ved jeg det. Det sted, jeg kom fra for mange år siden.
Der bor Solguden. Helio-imperiet.
Helio-imperiet?
Mirana.
Daggry.
Intet sted kunne være smukkere end Soltronens domæne.
Det virker lysere i dag med dig i det.
Jeg håber, du sendte bud, for du har valgt den rigtige vej,
som jeg vidste, du ville.
Fordi du vil blive, men på dine egne vilkår.
Der er så meget af din far i dig, Solstråle.
Mere end du aner.
Sig til kejseren, at jeg har sovet på det.
Sig, at jeg accepterer hans frieri.
BASERET PÅ COMPUTERSPILLET DOTA 2 FRA VALVE
Tekster af: Sofie Boysen