ОРИГІНАЛЬНИЙ АНІМЕ-СЕРІАЛ NETFLIX
Мій меч. Моє життя.
За Дракона.
НІЩО З НІЧИМ
Слався, Місяцю Мени.
Збери їх усіх.
Ні!
Така бліда. Вразлива. Як ця квітка.
-Мої лотоси. -Уже не твої лотоси.
І тобі більше не поклоняються.
Тебе живить лишень іскра божественності,
яка ніколи тобі не належала.
Який ти розумний. Так добре мене знаєш.
Я тут, і тобі це так легко вдалося.
Тепер я розумію.
Але я розумію не лише це.
Террорблейд.
Демон не вб’є богиню в її ж храмі задарма.
Ви домовилися.
Ти несеш тягар вашої угоди.
Тебе непокоїть, що станеться, якщо ти не виконаєш угоду.
Угода з демоном - не дрібниця. Це справді так.
Тоді я також хочу запропонувати угоду.
Пробачмо одне одному. Віднови мене.
Дозволь мені усунути Террорблейда в повні моїх сил.
Не заради мене, не заради тебе. Заради неї.
Філомени.
Філомена знайшла їх.
Гібридний вид, який росте лиш у цій долині.
Я назвав їх її іменем. Я дам їм твою силу.
Вона житиме.
А ти помреш, і ніхто не згадає.
Праворуч!
Два списоборці мертві. Є ще поранені. А лікарських засобів катма.
Маємо те, що маємо.
Що ж, менше голодних ротів.
На ноги, тварини!
Світловий день уже почався,
а нам ще сотні сажнів лісу перейти.
Бачу.
Либонь, зачекаємо.
Втратимо кілька годин - не страшно. Зате відпочинемо.
Схоже, тут ми в безпеці.
А ще твоя рана знову розійшлася.
Повторюю - байдуже.
Маємо те, що маємо.
Ти вдома. Ти в безпеці.
Але щоб покращало, доведеться потерпіти.
Відпустіть мене.
Я нічого не знав.
Я поняття не мав, що зі мною відбувається і чому.
Ти кричав так усю дорогу сюди. Це нічого, бляха, не змінює.
Батько іде.
Я залишу вас.
Батьку, слава богам.
Я вже чув, на що ти здатен.
Кейден зве це прокляттям.
Та це щось набагато більше.
Батьку, демон на ім’я Террорблейд
вбиває елдвірмів, краде їхні душі й…
Я ще хлопчаком почав красти душі драконів.
Молодшим, ніж ти, коли здійснив перехід.
Ти був таким розумником. Обдарованим, завзятим.
Ми повинні захистити драконів.
Треба боротися з ними пліч-о-пліч!
Я ніколи не долав дракона власними руками.
Ніколи не зливався з ним. Травма забрала цю можливість.
Але я зметикував. Дізнався таємниці ковалів.
Кейден каже: «Прокляття».
Я б усе віддав за твоє прокляття.
Прикладися трохи, хлопче! На сяйливих обладунках видно кожну цятку.
Коли я був сквайром,
чистити чоботи старшого вважали за честь.
Не один вечір я повертався у свій кут,
а рука змерзлася в клешню, так шмату стискала.
Скоцюрблений, як ведмедемон під кущем.
Кейдене.
Уже забув про всякі манери?
Майстре Ріттерфау. Вибач.
Я тебе не звинувачую.
Двадцять років минуло?
Прийшов лишень, щоб забрати туші та винести зброю.
Двадцять років.
Двадцять два.
Полював на Слайрека.
Увесь цей час - і щоб ми отримали свого власного.
Під кляту кісточку!
Ти зробив собі справжнє ім’я,
поки решта виконували свою роботу.
Ми братство. Община.
Тут немає важливіших за решту. Як-от цей хлопчак.
-Радий грати в команді. -Я не давав тобі слова.
Двадцять два роки, Кейдене. Надарма.
Кров на моїх черевиках. Ніколи не чистив. Ніколи не зважав.
За всі 22 роки, майстре Ріттерфау.
Втручання в кістку - невимовний біль.
Та необхідний.
Ви сказали, його не скривдять.
Кривда і біль - рідня, та живуть вони окремо.
Я вже намагався таке зробити. Нічого, бляха, не вийшло.
Лише погіршало. Я втратив його довіру. І знову я її не втрачу.
Пам’ятай, Деві, тебе люблять.
Кейдене, вони не просто тварини.
І я також. Наглянь за ним. Знайди мене в залі, коли закінчите.
Марсі.
Це знак.
Могильний знак.
-Отаборимося тут. -Боги - ще ті хворі покидьки.
Приєднайся до них. Поклоніння.
Лінії сили ослабли, наші дари зникли, Селемена мовчить.
Коли я дивлюся на місяць, відчуваю лише порожнє небо.
Ритуал безглуздий.
Або ж навпаки.
Орден Темного Місяця знає, що Селемени не стало, та вірить у неї.
Це не безглуздо. Це надія. Віра.
-Віра. -Селемена вірила в Інвокера.
Він зрадив її віру.
Але вона недарма її запропонувала.
Селемена нічого не пропонувала.
Я її не просила.
Не шукала її поради.
Я прийняла лотоси, бо хотіла додому
і боялася, що вона відмовить.
Я ні в що не вірила. Гадаєш, усе одно варто долучитися до них?
Подумала, ти не відмовишся.
З чого їх зробили?
З чогось, що ти не зламаєш.
Про що ти, в біса, думала, пішовши за мною сюди?
Я мала тобі допомогти. Ти з моїх.
Я думав, твої в Коедвігу.
Кочі. Їм я не потрібна, а тобі - потрібна.
Я заледве щось пам’ятаю. Як у тумані.
Я встряв у бійку. Жорстоку.
Мірана. З нею… усе добре?
Найгіршого вона уникла.
А далі не знаю.
На жаль. Хотіла б я знати.
-Вибач. -Ти не винна.
Але…
-Але я винна. -Фімрін.
Я знала, що так станеться.
Знала і не зарадила. Я нічого не зробила.
Я навіть зраділа.
Спочатку. А потім сталося не те, на що я надіялася.
-Мені було гидко. -Ти знала.
Я мала забрати тебе у вежу, коли все закінчиться.
Тому ти й пішла за мною. Це все він. Ти й досі йому допомагаєш.
-Ні! Усе геть не так! -Геть.
-Будь ласка. -Може, Батько правий.
Може, він чинить правильно.
Я довіряв йому все своє життя. Ще з дитинства.
А тебе… я ледве знаю.
Геть звідси!
Я люблю свою родину, але ти теж із моїх.
Цікаво.
Твоє тіло гоїться просто винятково. Швидко й повністю.
-Повірте, усе одно боляче. -Біль можна контролювати.
То як усе це витягне з мене великого червоного дракона?
Прибічники однієї негласної думки,
яких тут звуть єретиками…
вважають, що дехто з нас носить риси дракона у своїй крові.
Ніхто не знає, звідки взявся цей Клан Дракона.
Але його існування важко заперечити.
Райлая, сама захисниця Айсреку, проявляє риси водяного дракона.
Її сестра Ліна? Радше вогненний дракон, аніж людина.
Либонь, тому ти й змінився.
Либонь, саме тому це й можливо.
Ось ким ти є насправді.
Клан Дракона.
Це означає, що чудовисько всередині тебе може бути радше Девіоном, ніж Слайреком.
Можливо, ви поєдналися назавжди.
Хіба не чудово?
Батьку, Кейден каже, що Девіону треба поїсти.
Поїсти? А, так. Підживи свої сили.
Браме?
-Так, привіт. То… - Привіт.
Бачу, ти повернувся у Фортецю Дракона й попередив старших.
Ага. Я трохи переживав, бо пройшов у портал
з чужою лівою ногою.
Днями на неї витріщався, поки не подумав, що вона спухла і…
Браме.
-Ненавиджу таке. -Усі ненавидять.
Послухай.
Ти зробив те, про що я просив. Ти вчинив так, як вважав за потрібне.
Ти мій найкращий друг. Попри все - для мене це й досі так.
Для мене теж. Тримай, вогневіскі Дракона. Для тебе.
-Найкращий бісів сквайр у Фортеці дракона. -Девіоне?
-Ти ж мене не з’їси? -Навряд чи.
-Але можливо. -Дякую за чесність.
Тоді я й кажу: «Послухайте! Це елдвірм, ясно?
До нього треба експертний підхід і…»
Що?
Брате Кейдене. Батько викликає.
Усім геть.
Нам треба поговорити.
Ти не схвалюєш моїх намірів.
Ти хочеш віддати Девіону борг честі. Цьому я не перечитиму.
Та всякий Лицар Дракона радо проллє свою кров за справу.
Мало хто прилив стільки, як ти.
Більше - ніхто.
Ми 20 років виковували з тебе зброю, якою ти мав стати.
Деталь за деталлю. Лезо за лезом.
Я ніколи не просив у тебе нічого, крім довіри.
Усе, про що я прошу.
Про довіру.
Це кров Девіона. Виведена, перетворена.
Зброя іншого ґатунку. Лиш уяви.
Наші брати, підсилені міццю Девіона.
Міццю дракона. Стійкістю дракона.
Ми могли б зцілювати поранених, відновлювати кінцівки.
Либонь, воскрешати мертвих.
Я з дитинства мріяв убивати драконів.
З нею я зможу подолати їх усіх.
Він не просто хлопчик.
Він - невичерпна жила.
Більше жодних летшемів.
Кейдене?
Кейдене!
Коедвени заганяють нас, як овець.
Хочуть витиснути нас у вузький прохід між мисливськими угіддями дракона
і заледенілими скелями, які нам не пройти.
Вони хочуть перекрити виходи й оточити нас.
-Пастка. -Гірше.
Вони можуть виставити лучників на урвищі. Поле смерті.
Я робила таке із заблудлим патрулем Геліо Імперіум.
Сотня чоловіків. Вони не повернулися додому.
Тоді треба йти на прю. Биймося.
Хоробра. І самогубна.
Відішлемо невеликий виснажливий загін в ар’єргард.
Спантеличимо та розсіємо їх. Затримаємо.
Поки вони збиратимуться, ви втечете через прохід.
-Ви? Тобто ми? -Тобто ви.
Виснажливий загін - це я. Лише я.
-Ти не в стані. -Тому мною можна пожертвувати.
Я візьму Сагана. Їдьте до світанку. Нехай сили готуються.
В одному ти помиляєшся. Ти не довіряла богині,
але я довірилася Дияволу. Відповідальні ми обидві.
Віра.
Ні.
Мені треба ще.
-Геть, я сказав! -Тихо. Послухай.
-Вони тобі не друзі. -Це моя сім’я!
-Що ти, в біса, робиш? -Мабуть, нічого. Надіюся, хоч щось.
Це точно було «щось».
Слався, Мено! Я витягну нас звідси.
Сагане? Сагане, комі. Сагане!
Божевільна дурепа.
-Усім встати! -На ноги!
-Це нас шанс! -До зброї!
Принцеса пішла, щоб я повела вас до прихистку.
І це зробиш ти.
-Я поверну Мірану живою. -Вершник! Наближається вершник!
Зараз наша мить - і ми нею скористаємося.
Ми йдемо!
-За богиню! -За богиню!
-За принцесу! -За принцесу!
Віра.
Треба вшиватися.
Я не піду.
Девіоне, Лицарю Дракона.
Я прийшов забрати те, що належить мені.
ЗАСНОВАНО НА ВІДЕОГРІ DOTA 2 ВІД VALVE
Переклад субтитрів: Софія Семенко