Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I ÚSTŘICE ZNAJÍ TRÁPENÍ S LÁSKOU
-Víš, že ústřice jsou oboupohlavní? -Jasně.
Pohlaví mění i čtyřikrát do roka. Nepřekvapuje tě to?
Ani trochu!
Nezaráží tě to?
Já bych to bral. Připlul bych sem.
V obepnutých šatičkách, na jehlách, valil bys oči!
Nejde jen o to, jak holka vypadá.
Jasně, nejen o to běží.
Rád bych se jim podíval do hlavy.
A zjistil, co se děje v tom labyrintu.
Chtěl bys být holka? Přiznej barvu, Rafe!
Chtěl bych mnohem víc...
Chtěl bych se umět sám rozmnožovat. Jako ústřice.
Byl by konec války pohlaví.
Vyřešila by se spousta věcí.
Hele, kdybys byl holka, co bys řekl na tohle...
Chci požádat o ruku. Vezmu ústřici.
Rozumíš? Prstýnek schovám do ulity.
Nepřeháníš to?
-Proč? Ničemu nerozumíš! -To je přehnaný!
Nejsi romantik, nechápeš to.
-Já nejsem romantik? -Jsi divoch.
Spíš než romantik jsem chlap, nejsem padavka.
Ty jsi citlivka. Požádej o ruku sám sebe. Jako ústřice.
Získáš perlu! Vystačíš si v sexu.
V tom je budoucnost.
Akce!
Nezničte místo činu!
KŘEHKÝ
-Kdo našel tělo? -Jeden místní.
Byl si brzy po ránu zaběhat.
Běhala byste brzy po ránu?
Já? Ne.
Co děláte, Guerrero?
Je to tak, jak jsem myslel.
Utopili ji v jezírkách. Vrah tělo přemístil sem, aby nás zmátl.
-Podle vás je vrah přespolní? -Hlavně myslím, že si z nás střílí.
To má na svědomí šílenec!
Je zpátky.
Tohle je práce "rybáře".
Stop!
Točí od rána, nech ji...
-Jo? -Jo.
-Dává jí sodu. -Komu? Jess?
Něco jsme si řekli! Marná snaha! Fanny! Kde je?
Mělo to dost napětí, ne?
-Mně se zdála Jess super. -Ne! Nesmysl!
Režisér vypadá nabroušeně. Proč se nervuje?
Je z Paříže...
Tak to jo. Chápu.
Chápeš? Chápeš houby!
Neunavujete tě zobání kukuřice?
Hele, běž si za ní, nech mě.
Dej mi pět minut. Nataša má poslední verzi.
Dobře.
Nediv se, že ti nejde ta replika, ten text z pusy...
Není to scénář roku. Nebo snad jo?
Ty oběti zřejmě zabíjí milovník mořských panen.
Mořských panen nebo mořských plodů...
Jess!
Promiň...
-Ahoj! Jak je? -Jsem jako na jehlách, radši běž.
Promiň, přinesl jsem producentovi košík ústřic.
Chce je ochutnat, než je objedná.
Víš, na ten slavnej večírek.
-Mluvil s tebou o večírku? -Jo.
-Půjdeme tam spolu, ne? -Jess!
Jo, hned! Musím zpátky.
-Jo, jistě. -Měj se, večer pa.
Večer pa. Počkej! Co pusa?
Jo, jo!
Lásko, to jsem já. Omlouvám se.
Jsem v pekelným skluzu.
Řekneme si to za chvíli.
Počkej na mě v restauraci.
Už spěchám, líbám tě!
Jess... Chceš si mě vzít? Neplač!
Omlouvám se.
To nic. Nic se neděje.
Slečno Jessico! Jste očekávaná.
Díky, Samire.
-Přijdu za chvíli. -Díky, Sami.
Strašně mě to mrzí. Přetáhli jsme dvě hodiny.
Dohadovala jsem se s režisérem.
Chová se jako Michael Mann kříženej s tím tyranem Kechichem.
-Zkrátka Quicheman. -Jo!
Režisér není známej, chce točit jako v Hollywoodu.
Za chvíli mu dojde, že...
Zato ten tvůj partner se zdá prima.
Giaccomo? Je super. Pomáhá mi.
-Pomáhá? -Jo.
-Už se to nese! Něco na zub. -Paráda! Mám hlad.
Ústřice jsem ti připravil, jak je máš ráda, rovnou jez.
Možná najdeš v ulitě překvapení.
Díky, Samire. Díky.
Nebudu čekat, jsem hladová.
Jen si dej, nachystal je pro tebe.
Já je miluju!
Mám hlad!
Dobrý, Jess? Samire! Vodu! Vodu! Vodu!
-Co se stalo? -Vodu! -Neříkej, že spolkla ten...
Dobrý?
Dobrý.
Kruci, vyděsil jsem se!
Mohl bys už jít, Samire?
Chtěl jsem vzdát hold Oslí kůži, vím, že ji miluješ.
Pro ni schovali prsten v dortu. Já pro tebe v ústřici, víš?
Nezlob se. Chtěl jsem ti udělat radost.
No víš... Nechceš si mě vzít?
To je večer překvapení.
-Chceš si mě vzít? -Ano. Já ti rozumím.
Ano? Spadl mi kámen ze srdce!
Ne, řekla jsem "ano", což ale neznamená "ano".
Řekla jsem: "Ano, já ti rozumím." Ale na tvou první otázku ne.
Řekla jsi, ano, já ti rozumím. Nerozumím ti.
Azi, teď se to nehodí.
-Proč by se to nehodilo? -Nevím...
Vím, je to důležitý rozhodnutí, změní nám život.
Nemusíš odpovídat hned. Je nám spolu dobře, ne?
Já nejsem v pohodě. Já asi potřebuju čas.
-Čas? -Jo. Potřebuju prostor.
Odjedeme na dovolenou. Prima nápad!
-Ne... -Výlet do Camargue?
Potřebuju prostor. Prostor.
Počkej, počkej. Mně se zdá, že mi něco tajíš.
Chtěla bych si dát oddech.
Cože?
Nešel bys spát ke svojí máti?
Proč? Co jsem ti udělal?
-Udělal jsem něco, co jsem neměl? -Nic. Nezlob se. Nebuď smutnej.
-Promiň, už půjdu. -Počkej!
Promiň.
Proboha!
Kde ses tu vzal, krevetko?
-Jsi sama? -Holky nejsou doma.
Jak to? Co máma? Kde je?
Máma má dnes kurzy vyšívání.
Je novoluní.
Co Najwa?
Pořád někde lítá. Myslím, že je zamilovaná. Ale mlčí.
-Ale ty mi řekneš, co tu děláš? -Přišel jsem tě pozdravit.
Jo? O půlnoci? To určitě!
Co se děje?
Jess. Zamotalo se to...
Jak to? Mluv, řekni mi všechno!
Chce break.
Chce break? Ať si našetří a ten break si koupí.
V čem je problém? Nekupuj jí, co jí na očích vidíš.
Break, to je pauza ve vztahu.
Jo? Tak jí dopřej break, princezničce.
Neměl jsem ji žádat o ruku!
To neměl! Jsi ještě kluk! Chceš si uvázat na krk ženu?
Cestuj si, neseď jako pecka.
Hlavní je svoboda. Chápeš?
Proč se ženit? Doma máš tři ženský.
Přivedeš čtvrtou? Zbláznil ses?
Máma a Najwa to nesmí vědět.
Neboj, mlčím jako hrob!
Dobrý den, dovolali jste se Jessice, momentálně nemám čas.
Nejspíš natáčím, ozvu se vám.
Jess, tady Az. Nevím, co se děje.
Asi jsem něco zvoral... Občas se chovám jako trouba.
Ty snad masturbuješ?
Ale ne, nemasturbuju. Jess, nedělám si to, fakt.
-Teda jo, ale ne teď. -Masturbuješ! Masturbuješ!
Masturbuješ! Pospěš si s tím!
-Ty jsi vážně zvíře! -Zvíře jsi ty...
-Běž si do starýho pokoje! -Ani mě nehne.
Chováš se jako dítě!
SETE FEVER PRODUCTION UVÁDÍ
SERIÁL STUDIA: NICOLAS JAMES MANN & THOMAS FRANCO
REŽIE NICOLAS JAMES MANN
JESSICA CHESTEROVÁ V ROLI OLIVIE MARTELOVÉ
GIACCOMO ZAPATELLI V ROLI MATHIASE GUERRERA
ZLOČIN NA MOŘI
To je bomba!
S takovou holkou jsem si tě nepředstavovala.
-Jak jsi s ní dlouho? -Dva roky.
Jo, jenže mezitím děvče vplulo do vyšších kruhů.
-Co se stalo? -Velká změna.
Dřív pracovala na farmě jako my, v restauraci...
Pak začala hrát v tom seriálu. Stala se z ní fajnovka.
-To nemůžeš říct. -Není to tak?
Přestaň! Tvrdíš, že má nos nahoru?
A ne? To je opar slávy.
Zkrátka jí to vlezlo do hlavy.
-Má velkej talent. -Velkej?
-Obrovskej! -Ale ne.
Kravina! Je to Kate Winsletová z Prdelákova...
Hrát moc neumí.
Ty jsi ale pokrytec! Lichotíš jí!
Sloužíš jí jako slepeckej pes. Můžeš se kvůli ní ztrhat.
Je jako majordomus.
Vrátil se mezi nás, jsem rád.
Vrátil se do party.
Kvůli tý holce jsi na nás zapomněl.
Nechte ho, až se zamilujete, už o vás neuslyšíme.
Ty jako první, Ahmede!
-Proč myslíš? -Jako posledně...
Stačí! Už to nerozebírejte. Stop, jo?
-Skočíme do vody? -Já ne.
-Co? -Bojí se.
-Mám strach z hloubky. -Nepřešlo tě to?
Mám rád pevnou půdu pod nohama.
-Přihlas se do kurzů plavání. -Jo.
Představ si, že se začne topit pěkná holka.
Není špatný, když dokážeš pomoct, ne?
Díky! Holky umí plavat.
Jo, ale nechají se rády zachraňovat.
-Potřebuju zachraňovat? -To je daný tvou rolí. -Ahmede?
Jsi slečna z Paříže. Zapomněla jsi základní věci.
Ahoj, mami, jak je? Dám si čokoládovej chlebíček.
Ne! Vrať to tam.
Co je?
Neměl bys mi něco říct?
Dal bych si ten chlebíček!
-Neměl bys mi něco říct? -Ne. Proč?
Nelži, znám tě.
-Co chceš vědět? -Co je s Jess?
Nedáte mi pokoj? Už mě otravovala ségra.
-Poslechnul jsi mě? -O nic nejde, máme pauzu.
Řídil ses mou radou?
Uklízíš? Pereš? Myješ nádobí?
Vaříš? Snad vaříš?
Vařil jsem pořád.
Takže jsi vařil? Dobrá.
Vyslechnul jsi ji vždycky? Podporoval jsi ji v práci?
Jo, jo. Co to znamená? Ty mě vyslýcháš!
Musel jsi jí něco provést.
-Ale ne. -Proč tě tedy nechala?
Nenechala mě, máme pauzu.
-Byl jsi jí nevěrnej? -Ne! Nikdy!
Ale jo, ponížil jsi ji! Ne, to by mě zabilo!
-Ne, byl jsem věrnej! -Opravdu?
Přísahám! Nervuješ se zbytečně.
Jsem utrápená, jsem zničená...
Mami, trápím se já, ne ty.
-Ne! Jess je krásná. -Nádherná!
-Nepodvedl jsi ji? -Nikdy!
Nešlápnul jsi vedle? Vážně ne?
Dobrý den, paní Berlatierová. Jak se daří?
Náramně! Nesu, co jsem slíbila. Tady to je.
-Díky. -Azzedine, jak se máš?
-Co vy, Aurélie? -Fajn...
-Bezva! -Vidím.
Jo, bezva.
Copak dospělej chlap brečí?
Tak to chodí, když se zamiluješ.
Nechci se zamilovat.
Ani já ne. Nemám na to nervy.
Rád bych se oženil, ožením se.
Ale ne že se zamiluju.
To nikdy.
Azi, co je? Něco s Jess?
Uženeš si nějakou nemoc.
Jo, pláč není zdravej.
Azi! Prej brečíš? Nebreč, kamaráde.
Nesmím se v klidu vyplakat?
Ne, v žádným klidu! Chlapi nepláčou.
Usměj se! Prima. Tak se mi líbíš.
Začínají mu padat vlasy...
Stárne, plešatí!
-Azi! Otevřeš? -Ne, ne! Ani omylem!
Co tu děláš? Co se děje?
To je ale chlívek! Co je s tebou?
Nechte mě!
-Dejte mi pokoj! Chci být sám! -Rozhrň závěsy, je tady tma.
-Co děláš? -Všude papírky!
Proč jsi roztáhnul závěsy?
Světlo vyžene černý myšlenky.
-Co to je? -To je svinčík!
-Shniješ zaživa. -Osobní strážce ? Ne!
-Nech to, dívám se. -Ne, ne.
Zase frajer, co zachraňuje ženskou?
Hele, máme plán.
Změníš od základu šatník.
O nic nestojím!
-Bude z tebe jinej člověk! -Ne. -Takhle to dál nejde.
-Přesně. -Ale...
Zajdeme do krámku k Ahmedovi, má slevy.
-Dobře to dopadne. Slyšíš? -To je ten plán?
Jo.
-Jít k Ahmedovi? -Jo.
Co? Vyjde to levně.
Prodává jen hadry po mrtvých.
Nebožtík má na sobě to nejlepší oblečení.
Je někdo líp ohozenej než nebožtík?
Ne! Ty šaty vyprávějí příběh.
Neboj se. Věříš nám? Bude zase líp.
Přestaň! Už dost!
Ta červená je krásná!
No nevím...
-Rafe? Model pro tvou babičku? -Přestaň!
Bez barev je svět smutnej! To jsou babiččina slova.
Azi, jakou máš velikost? Jednačtyřicítku? Dvaačtyřicítku?
-Fakt pěkný! -Kdo to vybral?
Já. Pěknej kousek, ne?
Uprav si ten lacl!
Připomíná mi parmezán.
No jo! Trošku jako sejr.
Ta žlutá je taková.
Barvy Brazílie! To je náš Brazilec!
Jen ten materiál se mi nezdá.
-Já nevím... -Ale jo. Vylez ven!
No teda!
Dost odporný...
-Jo! -Ven ti leze břicho.
Pil bys krev tlusťochům, záviděli by.
To je zabiják přitažlivosti.
Jdeš na pláž?
Casanova z francouzský riviéry.
Holky budou padat jako mouchy.
Kluci, máme pech.
-Don Juan! -Tohle ne!
Don Juan! Boží!
Obleč si kalhoty! Jo! Dobrý!
-Ty kalhoty mu sluší. -Ukaž se.
Fešák!
-Ukaž se, otoč se. -Sedí přesně.
-Jo. -To jsou půlky!
-To je zadek! -Jo.
-Mně se líbí. -Jo, to by šlo. -Pěkná prdelka!
Jo?
-V těch kalhotách se rýsuje. -Jo?
Kdybych byl holka, vyjel bych po tobě.
Připomínáš mi pláž.
Vzpomínka na pláž. Ne, ne, ne, fakt!
-Nemrač se. -Však ne.
To ti ji nevrátí.
Co bys dělala ty?
Po hádce jsem si šla k expříteli pro věci. Uzemnila jsem ho tím.
-Jo? -Jo.
Co se tím změní?
Bude jasno. Ukážeš, že je to fakt rozchod.
Ukážeš, že už jsi jinde. A že už k sobě nepatříte.
Chápeš, jak to myslím?
Řekla ti, že chce prostor, že chce oddech?
No tak! Dáš jí najevo, že to tak bereš.
-Odneseš si věci, dáš jí prostor. -To já nedokážu, chápeš?
-Sám to nezvládnu. -Ale ano!
-Ne, já... -Ale jo!
-Znám se, zvorám to. -Víš co? Půjdu s tebou.
-Nenechám tě v tom. -Vážně? -Jasně.
Uvidíš.
To bude dobrý. Hlavně se zklidni, jo?
Jsi tam doma. Nedej se. Koukej se jí do očí.
-Otevřu, pozdravím, jak se máš? -Ne, žádný takový.
-Co mám říct? -Jdu si pro věci. Tvrdě.
Chci zpátky svý věci!
Ne, nevěřím ti. Znovu.
-Chci svoje věci! -Pořádně, nahlas!
-Vždyť jo! -Ne, zopakuj to.
-Nekuňkej, pořádně! -Jdu si pro věci!
Jdu si pro věci!
-Jsou to tvoje věci, nebo ne? -Co mě fackuješ?
-Jsou to tvoje věci? -Jsou!
Jo! Promiň! Jdu si pro věci!
-Jsou to tvoje věci! -Jsou to moje věci! Moje!
Tak to řekni! Od plic! Od plic!
-Jdu si pro věci! -To je ta energie! Běž za ní!
Já jsem... Já jsem si přišel pro věci...
-Pro věci? -Jo.
Ale... měl jsi nejdřív zavolat.
Vím, ale ono to spěchá. Došly mi trenky.
-Bez trenek se neobejdu. -Lásko, jdeš už?
Ty tu někoho máš?
Jo...
To je Az. To je Giaccomo...
-Giaccomo... -Ahoj...
Zkoušíme si jednu scénu.
-Jo? -Volám na tebe: "Lásko?"
"Lásko, jdeš už?" Podle mě jsem nechytil ten tón.
Ale jo, jo, jo...
Máš moje plavky.
Jo! Promiň, neměl jsem svoje, Jess mi je...
-Půjčila jsem mu je. -Vrátím ti je.
-Ne, ne... -Ne, nech si je.
Chceš si vzít v pokoji věci?
Jo, nejdřív si odnesu, nejdřív si odnesu...
Odnesu si věci z kuchyně. Něco tu mám.
-Co vlastně hledáš? -Opékač vaflí.
Jo? Takže ty jsi kuchyňka, viď?
-Ano, rád vařím... -Představ si, já taky.
Opékač vaflí je se skříňce vedle.
-Vedle... -Tady?
Jo. Použil jsem ho, víš?
Opekl jsem si toust. Nejsem na sladkosti.
Dej mi toust se sýrem a jsem nejšťastnější pod sluncem.
-Chceš tašku? -Jo. I Rockyho, prosím tě.
-Kdo je Rocky? -To je naše želva.
Hezký! Stalone dělal za svou kariéru leccos!
Začátky s Woodym Allenem, ten chlápek byl...
-Promiň... -Je černej, spálenej.
Jo, nečekal jsem tě. Promiň. Omlouvám se.
Víš, že opékač i plavky patří mně?
-Chápeš? -Vrátím ji je.
Ne, ne, ne!
Ale jo, klidně.
-Obleč si je! -Neplaš se, neboj.
Tu máš, Rocky je v tašce.
V zahradě je nějaká holka! Kdo to je?
-Nebydlí tady Az? Pardon... -Ne, tady bydlím já.
-Lila. Ty budeš Jess, těší mě. -Ahoj.
-Lila. -Ahoj. Giaccomo, těší mě.
-Nápodobně. Sbaleno? -Jo.
Fajn.
Jdeme? Máme hodinu tance.
-Ty tancuješ? -Někdy. Trochu.
Tancuje? Takže peče vafle, tančí, umí úplně všechno.
-Všechno? To zase ne. -Jsi jako z říše snů!
-Jdeme, lásko? -Jo, je čas.
Jasně.
Dveře jsou tam. Tam je zahrada.
Pardon! Zbožňuju, jak hrajete! Senzace!
Jste vážně dobrej! Ať vám to vydrží!
Jste milá, díky. Je sympatická, viď?
-Proč se mračíš? -Ale ne.
Vidím, že se mračíš.
-Mračíš se. -Ne. -Znám tě, jsi naštvanej.
-Nejsem! -Teď ses projevil, vidíš?
-Krucifix, Lilo, co to bylo? -Co?
Proč jsi mě jen nevyzvedla, proč jsi hrála, že se mnou chodíš?
-Nesměj se. -Nerozčiluj se přece.
Nechala tě, má chlapa, uklidni se.
-Nemá chlapa! -Má! -Neví, co se sebou.
Jo? Natřásali se, samá důvěrnost.
Zdá se ti to normální?
Zachránila jsem tě, zachoval sis špetku důstojnosti.
-Proč? Lituješ mě, že jo? -Jo, lituju tě.
Nevšimnul sis, jak se zatvářila, když jsem zmínila, že umíš tančit?
-Nevěřila svým uším. -Miluje tanec.
-Vida! -Jaký vida?
Tady to máš! Kdy se s ní zase uvidíš?
Produkce pořádá večírek, ale nechystám se na něj.
Půjdeš tam. Zatančíš jí.
-Myslíš? -Dáš jí, po čem touží.
Nepodceňuj se, vzchop se.
Seber se! Má ráda tanec! Tanči!
To mě budeš muset naučit.
-Ne, to pusť z hlavy. -Počkej...
-Ne, fakt ne! -Lilo, navnadíš mě a pak...
-Mám svůj život! -Vím, prosím.
Pomoz mi, naposledy. Připrav mě na ten večírek.
Co mi za to dáš?
Co chceš? Čím bych tě potěšil?
Už vím! Pořád pečeš sladkosti?
-Jo. -Upeč mi horu zákusků.
-Jak velkou? -Obrovskou!
-Chtěla bys koblížky? -Jo.
-Baklavu? -Přidej ještě něco.
-Mandlový rohlíčky? -Dál...
-To je porce! -Nadřeme se.
-Jo? Nadřeme? -Přihoď další.
Dobře, platí. Rocky je svědek. Neboj.
Pět, šest, sedm a osm. A raz a dva a tři a čtyři.
A pět a šest a sedm a osm...
A raz a dva. Nic nevzdávám! Jedeme. Znova!
Raz, dva, tři a čtyři, pět a šest, sedm a osm.
Prima. Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm a osm.
Tam nalevo, jedeme!
Raz, dva, tři a čtyři, pět a šest, sedm a osm!
Výborně, jen tak dál! Tři a čtyři, pět a šest, sedm a osm!
Napsala jsem inzerát. Přečtu ti ho?
Mladistvá seniorka hledá společníka a spřízněnou duši.
Čilá a sportovní dáma. Bude mi sedmdesát.
Babi, je ti třiasedmdesát.
Věk je jen číslo. Co na tom!
Čtu dál. Ráda by příjemného muže. Jak jinak...
Se smyslem pro humor. Přes to nejede vlak...
Měl by umět naslouchat. Nechat mě žít.
Existovat samostatně, neuzurpovat mě.
Ale hlavně musí být dobrý tanečník.
-Tanečník? -Jistě!
Proč tanečník?
Chci s ním na slavnost ústřic.
-Co kdyby neuměl tančit? -No jo.
-Měla bych z ostudy kabát. -Proč nevezmeš Fernanda?
Fernand je fajn, milej a všecko, ale...
Nebere mě, tak to je...
-Nebere tě, babi? -Přesně!
Nesměj se mi! Starej se o svoje.
Víš co, půjdeme na slavnost spolu. Taky jsem sám.
-Leda ve snu! -Jak to?
-Neumíš tančit! -To myslíš vážně?
Ano.
Inzerát bych napsal jinak.
"Postarší protivná dáma hulící trávu a doutníky se zálibou v pití whisky
hledá sluhu." To byl vtip! Jen vtip!
Já ti dám!
Pět a šest a sedm a osm.
A raz a dva a tři a čtyři. Pět a šest a sedm a osm. Vyzývavě!
A raz, dva, tři a čtyři, pět a šest, sedm a osm.
A raz, dva, níž! Pět, šest, sedm a osm. Znovu!
Raz, dva, tři, čtyři...
-Netahej mě za vlasy! To bolí! -Promiň. -Díky.
Pět, šest, sedm, osm. Raz, dva, tři... Přestaň!
-Nedělám to schválně. -No jo. Stoupni si přede mě.
Pět, šest, sedm, osm. Raz, dva, tři, čtyři...
Proč to... Počkej! Zklidni se!
-Zkouším si to, Lilo. -Takhle ale fakt ne!
Sleduj mě. Chytneš provaz.
Ten pomyslnej provaz přitahuješ k sobě.
Jako bys ručkoval, nespěchej nikam.
Pět, šest, sedm a osm. Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, tři, čtyři.
Čtyři, pět, šest. Proč nedáš ty ruce dolů?
Počkej, dobrý...
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
Raz, dva, vidíš? A znova!
Tak do toho! Sleduj mě, tady jsem! Tady, tady!
Dívej se mi do očí.
Vidíš? Nedíval ses, proto jsi spadnul!
Jsem vyřízenej...
Cvok! Kdyby to viděla máma...
Brácho, každej to vidí, každej ví, že jsme kamarádi, chápeš?
-Kalidou, já netančím, fakt ne. -Ani já ne.
Pam, pam, pam! Vlníme se!
Jasně. Co dál?
Ruku pěkně napni. A výpad!
Vidíš? Takhle: pět, šest, sedm, osm. A pam! Prima, tělo zpevnit.
Fajn, teď ruka.
Hlava se otáčí za rukou.
A na špičky jdeme. Prosím!
Co to je? Co to vyvádíš?
Prosím tě. Ukážu ti, co děláš ty.
Je potřeba, aby sis uvědomil chyby.
Jo, jo, jo, to je lepší.
Ne tak toporně. Plavně. Do toho.
Zadek jde dolů. Ještě. Skvěle.
Vydrž patnáct sekund. Skvěle!
Dělej.
Fajn. Kliky.
-Jo? -Jo.
Jo, jeď, raz, dva, tři, čtyři, pět. Až do patnácti!
Dost! Ne...
-Dokážeme to! Je to v hlavě. -Ale i v těle, víš?
Raz, dva, tři...
Šikmá věž v Pise...
Raz, dva, tři...
Bože můj! Bože!
Musíš chodit takhle po kraji?
Jo, o to právě jde, víš?
Zavři oči. Zavři je.
-Cítíš to? -Jo, cítím.
Zavři, zavři, zavři je. Neboj, jsem tady.
Prima, zavři oči.
Skvěle.
-Jsi krásnej! -Co?
Běž, jdi, jdi dál.
Když jsi v pohodě, hned jsi hezčí.
-Takže jinak jsem ošklivej? -Jo.
Teď s otevřenýma očima. Otevři oči.
Chci, abys cítil přesně to, co jsi cítil se zavřenýma očima.
Co cítíš kolem žaludku?
-Napětí, strach. -Napětí se nezbavuj.
Lilo? Proč ses vrátila?
-Co ty? Proč jsi zůstal? -Nevím.
Asi jsem neměl odvahu odejít.
Žila jsi v Paříži, dařilo se ti. Tančila jsi. Měla jsi kluka.
Na jihu je líp.
Nechceš o tom mluvit?
Promiň, ale...
Deprimuje mě to.
Zkrátka to nebylo pro mě.
Je to smutný.
Lásky končívají špatně.
Byla jsem naštvaná na partnera, jenže to já se změnila.
Já byla jiná.
Stala se ze mě pokojová kytka.
Co? Ty nejsi taková povaha!
Ty jsi válečnice...
Ty jsi superhrdinka.
Vidíš? Spřádáš sny a jak to skončí?
Uvízneš v osidle stereotypů. Smutný, ne?
Smutnej je spíš život bez lásky.
Jsi šťastnej?
V nešťastný lásce?
Sakra! Azi! Vypadni! Dělej.
-Spím. -Jsem utahaná.
Uhni. Klíží se mi oči. Padej, drzoune!
-Ty seš drzá! -Sakra!
-Ležíš v mojí posteli! -Nech mě tady.
Vypal, tady spím já.
Táhne z tebe jako ze sudu!
Lahůdkový klobásy! Obdivuj tu barvičku!
Co ty hrudky tuku?
-Nejsou tučný. -Ne? -Nejsou dost propečený.
-Jdi za Azem, já se starám o jídlo. -Proč já?
Ty se s ním kamarádíš.
Já ohlídám klobásky, ty promluvíš s Azem.
Bude to v pohodě.
Nikdo netuší, co se děje.
Tu máš bagetu. Tu máš.
Azi, co to znamená?
Prej se natřásáš na veřejnosti.
Vlníš se v rytmu hudby.
Vrtíš se jako červ v extázi.
Kluci tě viděli na promenádě.
-Lila tančí venku zrovna jako já. -Jo, jenže ona je holka.
-Jsi chlap a kroutíš zadkem. -Bacha, jo?
Abysme tě nemuseli přivést k rozumu.
Chováš se jako holka.
-Jsou hranice, za který nesmíš. -Nedělej nám to.
Překroč hranici, a za nic neručím.
Až tě někdo zmlátí, nepočítej s mou pomocí.
Azi! Holky z kurzů se hlásí na tvůj insťák.
-Jo? Holky? -Jo!
Podle Mariny jsi ďábel v posteli.
Viděla, jak to roztáčíš.
Nelžu, zamilovaly se do tebe.
-Je sexy, když chlap tančí. -Marina...
Nedostaneme slevu na hodiny tance?
-Jasně. -Já bych to bral.
Najednou byste tančili, šakalové?
Jen hlupák nemění názor. Změna je život, ne?
Rozšíříme si obzory.
Odmalička se chci naučit tancovat.
-Jsem svědek. -Toužím po tom deset let.
My ale nacvičujeme choreografii na večírek. Máme fůru práce.
-Choreografii? -Večírek? -Nic jsi jim neřekl?
Ne, nic nevědí. Není to velkej večírek.
Večírek pořádá produkce seriálu.
-Nestojí za řeč? -Jess jako Olivia Martelová.
Jo!
No teda! A my o tom nevíme?
Chceme se setkat s herečkou.
-Můžeme tam jít? -Privátní akce. Jste bez šance.
Akce jen pro zvaný? Netvrď ale, že jsme bez šance.
Protáhneme se skulinkou jako potkani, kamaráde.
Třeba si na tom večírku najdu holku.
-Svou životní lásku, co ty na to? -Nemůžeš je odmítnout.
No tak, Azi! Azi! Azi!
Dávejte si bacha. Mluvte slušně. Jo?
Dyť nás znáš!
Jo, Ahmede, jak otevřeš pusu, je jasný, odkud jsi...
Proč nás shazuješ?
-Neshazuju. -Ale jo, nevěříš nám.
Jen dávám rady.
Nechoď kolem horký kaše. Mluv na rovinu.
Snažím se vysvětlit, že někdy potkáš lidi ze stejnýho prostředí.
A někdy zase lidi z hodně odlišnýho prostředí.
Jasně...
Myslíš, že se neumíme přizpůsobit?
To neříkám, jen říkám, že občas se to vymkne.
Někdy něco plácneš, lidi si to zle vyloží, chce to diplomacii.
Chápeš?
Na diplomacii nejsem, komu se to nelíbí, ať mi něco políbí.
-Nic jsi nepochopil. -Co jako?
Ahmede, potkáš třeba známou herečku...
Tak například, jak s ní budeš mluvit?
Řeknu jí, ahoj, jak je?
-Ahoj, jak se máš? Co ty? -Jo, fajn, dobrý.
Hele, jde to.
-Cool. Nemáš čas? -Ne! Co to je?
Ale jo! Prostě o ni stojí.
-Nepáře se s tím! -O to mi jde.
Mluví, jak mu zobák narostl.
Nerozčiluj se. Promiň, je možný se nějak vidět?
Ale ne, Kalidou, v tom není problém.
Hele, problém je úplně jinde!
Mluvte spisovně. "Dyť nás znáš" se zkrátka neříká.
-Snobi snad mluví jinak než my? -Nemluvím o snobech.
Mluvte jako Francouzi.
Myslíš, že nejsme Francouzi? Jsme asi Marťani?
Dáme si soutěž v řečnickým umění, strčíme je do kapsy.
Vybalíme výrazy ze středověku a z ještě dávnějších dob!
-Chytí se za nos! -Z dávných dob, jo?
Máme přízvuk, ale slovník vybranej a na úrovni.
-Přesně! -Okamžitě odvolej lživý obvinění!
Jo, šakale!
Tak jak? Co je?
Ty jsi bytost seslaná přímo z nebes!
Jsi ohromná, fakt!
To vy jste ohromní! Krásní kluci i kostýmy!
Vyrazíme? Ať nepřijdeme pozdě.
-Marylin Monroe z Maroka! -Jdeme?
Kalidou, Lila, Raf, Ahmed. Já jsem Az.
-Brácho, na seznamu je jen Az. -Smím pozvat přátele, ne?
-Ne, jste celá parta. -A co? Nevyhodíš nás, ne?
-Brácho, je nás jen pár. -Bráchu si nech, neznám tě.
Nejste na seznamu, nikam!
Prosím, prosím tě. Kde to vázne?
To nesmím, to je má práce, chápeš?
Na večírku je dvě stě hostů.
Nezkoušej to na mě. Běžte, lidi chtějí dovnitř. Mají pozvánku.
Hele! Ty jsi zlatej! Jsi zlatej!
-Pojď, to nemá vejšku. -Kluci, jdeme.
-Pojďte, slečno. -Na Araba jsi spolehlivej.
Dobrý večer.
Dobrý večer, nezlobte se. Vaše jméno, prosím?
Lidi, bravo! Tomu říkám uměřenost, elegance, krása.
Prima, jsem nadšená!
Děkuju, Najwo. Jsi jako cukrová vata.
-Jaká jsem, Ahmede? -Slaďoučká!
Tak to jo.
Cukrová vata? To slyším poprvé.
Slavnost může začít. Jdeme pobavit společnost.
Dobrý večer. Skleničku šampaňského, prosím.
-Ahoj... -Ahoj...
-Azi! -Giaccomo!
Slavnej Giaccomo, jak je?
-Jo. Skvěle. Asi se projdu. -Zůstaň.
Udělám si kolečko.
-Máš se? -Jo!
Jo, mám se moc fajn. Promiň.
Nečekala jsem, že přijdeš.
-Neměl jsem chodit? -Ale ne, to vůbec ne.
Ne, ne, ne, je bezvadný, že jsi přišel.
-Prima, uklidnila jsi mě. -Jo.
Sháním tě...
Ahoj!
-Jste tady? To je super. -Přišel jsem s Lilou.
Ty jsi ale krásná!
Díky, díky! Ty taky.
Je super, že jste přišli.
-Senzační večírek. -Nádherná vila.
Jo, to je...
Nebudeme dál obtěžovat.
-Jdeme za kluky? -Jo.
-Zatančíme si? -Cool.
-Tak zatím. -Jo, zatím.
Pa, pusu.
Nezajedu do mísy s makarony jako hamoun, chápeš?
Vezmu si jen jeden makaron!
Jasně...
Nechám i pro ostatní! Rozdělím se.
-Dobrá filozofie, Rafe. -Chápeš to, ty mi rozumíš!
Makarony budou i pro ostatní.
Představ si makaron v rukou bližního.
Ten mu nebudu brát.
-To určitě ne. -To by bylo špatný.
To se nedělá.
Proč sis teda vzal Jess, když patřila mýmu kámošovi?
-O čem to mluvíš? -O čem?
O tom, že můj kamarád chodil s holkou a tys mu ji vzal.
Já mu ji nevzal.
Nemám chuť se s tebou bavit.
Neznám tě.
Ale já mám chuť to probírat!
-Kámoš je na sebevraždu! -Nevěřím!
-Pošlu fotku, jak si pouští plyn. -Mou vinou, jo?
-Měj se. -Jsi hajzlík, nic víc nejsi.
Možná jsi slavnej herec, ale já tě mám na háku! Na háku!
-Zavolám ochranku. -Klidně! Mám tě na háku!
-Jak se jmenuješ? -Já jsem Jérome.
-Jérome? -Jo, Jérome.
Jsi plnoletej, Jérome?
Jo, jasně, jsem. Bude mi sedmadvacet.
-Ne! -Jo.
Nevypadáš na to.
Jasně, mám syndrom Petra Pana.
-Koho? -Petra Pana. -Jo, znám ten film.
Člověk se syndromem Petra Pana nikdy nedospěje.
Jako já. V hlavě jsem kluk, i tělo zůstává mladý.
-Až na... až na... -To je dobrý.
Čtvrt roku nacvičuješ břišní tance, a vypaříš se?
Chvilku tu nejsem a hned tvrdíš, že jsem se vypařil?
Chvilku?
Chtěl jsem se chvilku dívat zdálky.
Vybudovat potom něco solidnějšího.
Na pevnějších, ne tak vratkých základech.
Jérome, Gaetan, to je jedno, chápeš?
-Jo. -Jsou to všechno hajzlové.
Ne. Já nejsem hajzl. Znáš nějakýho zlýho Jéroma?
-Užij si večírek, Gaetane. -Já jsem Jérome.
-Zavoláme si. -Jo, jasně. Aspoň to.
Stejně už nemám telefon.
Fajn, řekni mi aspoň, jak se jmenuješ?
-Zapíšu si to... -Jmenuju se Sophie.
-Sophie? -Sophie. Sophie Marteauová.
Sophie Marteauová.
Příjem sto procent. Jsme parta ze Sete.
Kde je producent, mám pro něj pár vět.
Já jsem borec. Jo, jasná věc.
Nikdy jsem neřek, mám tě rád.
Nevlastním hrad, svůj život nedám si brát.
Sakra, Azi, kde jsi?
Pojď, pojď, zrušíme to.
Cože? Najwa čeká. Dřeli jsme jako zbytečně?
-Nezvládnu to. -Ne, nesmysl!
-Fakt, nelžu. -Ty to dokážeš.
-Už ve vlastním zájmu! -Kampak?
Dělej, jdeme na věc.
Lilo!
Tanči!
Zbláznil ses?
Zničil jsi mi sako! Sakra!
Ty držko! Frajírku! Máš po parádě!
Mám toho dost! Koukejte vypadnout!
Co to bylo? Co blbneš? Jsi normální?
Co jsme si řekli? Proč jsi ho shodil do vody?
-Jen tak, pro srandu! -Mně to jako sranda nepřijde!
-K čemu vůbec jste? -Jsme kamarádi!
-Nejste kamarádi! -Byla zábava, ne?
Jaká zábava? Nejste k ničemu!
Jste divoši z pralesa!
-Promluv s ním. -Jo, jasně.
Nestůjte tam, zmizte! Vypadni s tou kudlou.
-Nedovoluj si! -Mám ti vypíchnout oči?
Prosím vás, slečno, běžte.
Jsem vdaná paní!
Na, to jsi tam nechal.
To byla ostuda! Prosil jsem je.
Stejně se chovali jako magoři.
Jako sběř. Divoši. Není s nima řeč. To se nedá.
Jess se na to dívala.
A co ty?
Co já?
Zvláštní, když mluvíš o Jess, mluvíš o ní, jako by byla...
Jako by byla pro tebe nejdůležitější na světě.
Kluci ji přitom skoro neznají.
Nevodil jsem ji mezi nás.
Taková hvězda na sídliště nepatří.
Nevzal jsi ji mezi vás ani předtím.
-Styděl ses? -Ale ne.
Nebral jsem ji domů, protože byla spousta práce.
Zkoušel jsem s ní repliky, podporoval jsem ji.
Potil jsem pro ni krev, pomáhal jí.
A ona pak ze dne na den.
Zbavila se mě. Jako bych byl prošlej jogurt.
Ze dne na den to nebylo. Ty jsi před tím zavíral oči.
Před čím jsem je zavíral?
Ty se stydíš.
Ne před Jess, kluky, rodinou...
Není jiná, protože je z ní hvězda, Azi, ty ses změnil.
Víš, Jess a ti její známí...
Nejsou lepší než ty nebo já.
Mají jenom víc peněz.
Rád bych byl holka. Život by byl snadnější.
Ty to zlehčuješ.
-Pojď domů. Je zima. -Je ti zima?
-Trochu. -Promiň. Tu máš.
Díky.
Nevadilo by ti... kdybych u tebe přespal?
Doma na mě číhá Najwa. Nechce se mi domů.
Proč se na mě tak díváš?
Víš, hodím tě domů, nezajedu si.
Tak jo.
Sním o cestě kolem světa.
Ústřice jsou afrodiziakum.
-Máš hlad? -Otevřeš mi jednu?
Jo.
Co děláš?
Ne, páchnu ústřicí...
Ne, voníš mořem.
Ne!
Ty máš štěstí! Perly jsou děsně vzácný!
-Jo? -Fakt. Je krásná.
Měl bych jít...
Nevím, co si o tom myslíš ty.
Ale asi by bylo lepší o tom pomlčet. Aspoň zatím.
Nevypadá jako Barack Obama?
Ne. Vůbec!
Ale jo! Dám mu srdíčko.
Podle mě je báječnej milenec.
-Milenec? -Jo.
Potřebuju znát tvůj názor. Tenhle Brice mě lejknul.
-Lajknul! -Jo, lejknul.
Vzdávám se.
Bývalej učitel. Nevím, jestli je tanečník.
Ale píše, že pánví kroutí obstojně. To je nemrava!
-Nemrava? -Jo.
To ty hledáš milence...
Jo. Zrovna ty mi něco povídej.
V noci ses miloval!
-S kým jsi byl? -To ti neřeknu.
-Vážně ne? -Jindy.
Máš se?
Jo, fajn. Co ty?
Je to bída. Bída. Tady máš ty plavky.
-Jo, bezva. -Přišel jsem se omluvit.
Nelíbí se mi, co se stalo, chápeš?
Nemám rád rozepře. Navíc se mi zdál sen.
Byl jsi nahej, bez plavek. I já byl svlečenej.
Mezi námi byly jen ty plavky. Byli jsme v moři.
Kolem korýši.
Jo? Fakt?
Bizarní sen! O tomhle nesním.
Ale o tom, že zakopeme válečnou sekeru.
Usmíříme se, zacelíme rány.
Nechci, aby byly mezi námi ty plavky.
Víš, co si přeju? Chci, aby zavlála bílá vlajka.
Netušil jsem, že je pro tebe Jess tak důležitá.
-Ztrapnil jsem tě. -Ne. Neztrapnil.
Ne? Ponížil jsem tě!
Vidíš, jak to bereš? Máš úroveň.
Já mám sice úspěch, to jo.
Jasně, lidi mě poznávají na ulici.
To je bezvadný, ale k čemu to je?
Víš, jaká je pravda? Jsem prostě srab.
Ale ne, nejsi srab. Proč to říkáš?
Přišel jsi za mnou, to by srab neudělal.
Nedáme si u nás večeři? Ty i ta tvá přítelkyně.
-Jess! Lila... -Jess...
-Lila, promiň. -Jo, jasně. Ty, Lila, já...
Uděláme si hezkej večer. Jako dospělý lidi.
Nevím, jestli je to rozumnej nápad.
Nehnu se odtud, dokud nepřijmeš pozvání.
-Nemůžeš mě nutit. -To ani nechci.
-Prostě přijdeš! -Ne...
-Azi! -Nevykládej si to zle.
Nevykládám, kdepak.
Zkrátka zítra dorazíš, hotovo.
Nesu ti mandlový rohlíčky.
-Díky. -Není zač.
Byl za mnou Giaccomo. Pozval mě na večeři k Jess.
Chtěl, aby ses přidala.
Proč jsi s tím souhlasil?
Tlačil na mě. Zaskočil mě, nestačil jsem se z toho vykroutit.
Vadí mu napětí mezi námi. Třeba to bude fajn.
Aspoň obrátím definitivně list.
Jess je minulost. Skutečně.
Ano? S tebou je mi dobře.
-Deset let. -Tolik let!
Pak se to zase vrací.
Lásku beru jako formu přátelství.
Ale tebe to rozhodilo, mrzí mě to.
Tím myslím v uvozovkách.
Asi bych to tak neřekla, ale...
Kdo se nikdy nenechal rozhodit, viďte?
Co vy? Jak to jde? Musí to být těžká práce.
Hrát a předstírat.
Neuměla bych plakat na povel. Jako vy, herci...
Je to jako každá jiná práce. Já bych zase nedokázal to, co on.
Nedokázal bych otevřít ústřici.
Zato umím brečet. My se rozbrečíme hned.
Brečíš jenom tak, na něco si vzpomeneš, a slzíš?
Zrovna teď brečet nehodlám.
Proč ne? Ale když ti řeknu, že...
Řeknu, že nepiju alkohol, ale to víno se nedá pít?
-Jako kdyby to byla pravda? -Jo.
-Jako doopravdy? -Jo.
Zopakuj to. Počkej, už vím, jak na to. Máš ráda víno?
Víno mám ráda, ale tohle jsou patoky.
-Ne, mně chutná. -Hrajeme scénku.
Nechutná? Mně je to strašně líto.
-No tak, to byl vtip. -Je to jako gymnastika.
-Aha, tys to hrál? -Jo.
Smekám! To je ale něco!
Fakt něco... hrál jsem to...
Ale když hraješ, že někoho miluješ, to je zase jiná věc.
Je to řemeslo, ne život.
Občas se to propojí.
Jasně. Práce spíš není spojená s realitou, než že je.
-Chápeš? -Jo.
Tehdy jsme se na sebe podívali, bylo jasno.
Proč to tak bylo? Záhada.
Najednou elektrickej výboj, nevím úplně, o co šlo.
Prostě to tu bylo.
-Bylo to silnější než my. -Ale já... Jo, jo.
-Ne? -Ale ano.
Nepřeskočila jiskra?
Počkej, pojď do koupelny, mám tam lékárničku.
Nůž sjel...
Jo, krvácí to. To chce studenou vodu.
Jo, neboj, ošetřím mu to.
No jo, od nože se držím dál.
Otevírání ústřic není pro mě. Jsi v pohodě?
Jo, jo.
Já se zraním každou chvíli!
Do všeho jdu naplno.
Nemám strach, jdu do toho se vším všudy.
-Jsem buvol. -Jo?
Jo, na placu určitě.
Připomínáš mi mravenečníka. Znáš?
Čenich jako trubku, dlouhej jazyk, chytá na něj mravence.
Mravenečníka bych nepodceňoval. Ten má v záloze triků!
Velkou spoustu, víš? Z toho zvířete bych měl respekt.
Vyhledávat mravence není snadná činnost.
Giaccomo... Ten se předvádí!
Jiskra přeskočila, když jsi chodila se mnou?
Ne.
-Nemusíš lhát. -Říkám ti pravdu.
-Opustila jsi mě kvůli Giaccomovi. -Ne.
Už sis mě nevšímal, nebyla jsem šťastná.
Svatbu jsi chtěl jenom ty.
Proto jsem tě opustila! Ne kvůli Giaccomovi!
Kašlu na Giaccoma.
Miloval jsem tě.
To já vím... Jenže to nestačí.
Ta koupelna je daleko?
Zlato? Tak jak?
Ne, nejspíš tam právě...
Jo, oni si asi... Neboj se, brzy se vrátí.
Promiň, jsem unavená.
Mám špatný období, hrozný zprávy.
-Jo? Co se děje? -Pracovní problémy.
Tak se svěř.
V seriálu končím. Tu mou hrdinku zabijou.
-To nemůžou! Máš hlavní roli. -Ale můžou.
Točit se bude nová řada jenom s Giaccomem.
-Je to definitivní? -Jo.
Vykašli se na to, ne? Zase bude líp, jsi talent.
Produkci nepotřebuješ.
Není mi to jedno. Usilovala jsem o tu roli.
Není mi to jedno. Splácím tenhle barák.
To stojí prachů! Není mi to jedno.
Dostaneš další role! Polepšíš si.
-Jen si víc věř. -Nevím. Jsem na dně.
Já vím, ale neboj se.
-Věř si. Já ti věřím. -Jo, jenže ty jsi hodnej.
Ne, jsem upřímnej.
-Tak jak? -Fajn. Co vy?
-Jo. Co ta ruka? -Jo, je lepší.
-Prima, kotě? -Jo...
Povedlo se ti... Není to na šití? Neměl bys do nemocnice?
-Ukaž? -Ne, pohoda.
-Počkej, to není jen tak. -Je to dobrý.
Hluboká rána se má zašít.
Nebude to tak horký.
Nějak vám to trvalo. O čem jste si povídali?
-Ale... o ničem. -O seriálu...
No jo. To téma jsem chtěl právě otevřít.
Nedopadlo to, jak by mohlo.
Frustruje mě to, kotě. Otravuju režiséra.
Útočím na něj, aby nechal herce žít.
Nechal je improvizovat. Jenž on na mě nedá.
Hodně na tebe dá.
-Má tě rád, jsi jeho miláček, ne? -Ty taky, kotě.
Jess? Umíš hrát! Nepochybuj o sobě.
Přesně. Opakuju jí to pořád. Je ohromná!
Ohromná! Jako herečka z Ameriky.
Jo, Audrey Hepburnová. Jo, její převtělení.
-Jsi v pohodě? -Mějte se.
Co je ti? Kam jdeš? Lilo?
Lilo! Lilo! Co utíkáš? Co se děje? Mluv! Lilo!
Tak mluv? Co se děje?
-Mám ti to vážně říct? -Ano.
Co to bylo?
Co jako?
Já nevím. Řekneš, ať jdu s tebou, ať si sednu k tomu blbýmu stolu.
Bavím se s tvou dvojičkou! Já nevím, nevím.
Nikdy nebudu jako ona, Azi, neumím hrát.
Promiň.
Pořád ji miluješ?
Já nevím.
Už tě nechci nikdy vidět... Nikdy!
Cože? Co to říkáš? Počkej!
Lilo!
Co asi víš o rapu?
-Jsi těžkej kalibr. -Vím.
-Kalibr, ne Kalidou. -Souhlasím.
Jsem Kalidou, těžkej kalibr.
Předveď, jakej jsi kalibr.
Klidně, jsem těžkej Kalibr. S velkým K.
Jak je, kluci? Máte pět minut?
Chtěl bych vám říct, že jsem zkrátka pitomec!
Byl jsem na vás sprostej, mrzí mě to.
Vážně, za ten večírek se omlouvám.
To nedává smysl.
Jasně...
O omluvy nestojíme, přejdi k činům.
Kluci, přece víte, jak vás mám rád...
Nerozplakej nás.
Vyznáváš lásku? Zapomněls vzít housle.
Ztrácíš balanc.
Housle, kapesníky, ať ten nápor vydržíme.
Ale my ti nevěříme ani nos mezi očima.
Přesně. Dejme tomu, že ti odpustíme.
Dejme tomu, že ti odpustíme. Zařadíš nás mezi lepšolidi?
Bohatý, krásný, chytrý jako byli na tom večírku?
Okamžitě!
Kroutí se před námi jako ženská.
Myslí, že jsme blbci.
Ne, já jsem velkorysej, uděluju ti odpuštění.
-Já ne! -Co se bouříš? Je upřímnej.
Podívej, jak je zoufalej.
Koukni na něj. Dlouho jsme se neviděli.
Hezky ať navalí penízky, něco z něj dostaneme!
Jo, ukaž pokladničku, dělej...
-Na kolik si ceníš přátelství? -Jo.
-Hoď číslo. -Co jsme si, to jsme si?
Ne! Řekni částku.
Přátelství se nedá měřit penězi.
No tak, naval prachy!
Ahoj.
Přišla ses najíst?
Ne. Přišla jsem si promluvit. Promluvíme si, jo?
Jo?
Nepočká to? Máme dost frmol.
Promiň, že tě otravuju v práci.
Ale nebereš mi telefon.
Potřebuju si promluvit, je to důležitý.
Zabere to pár minut.
Povídej, prosím.
-Už nejsem s Giaccomem. -Ale kruci!
Vlastně je to dobrá zpráva. Je to lepší.
Došlo mi, jak moc se mi po tobě stýská.
Byla chyba se rozejít.
Ráda bych si tě vzala. Jestli mě teda pořád chceš.
Řekni, že mě ještě chceš...
Já...
Tak jak? Pospěš si, nestíháme.
-Hoď sebou. -Jo.
Hele, zajdu za tebou zítra, jo?
-Jo, jasný. -Slibuju, ozvu se.
-Hej, švihej. -Jo, jasně.
-Dobrý? -Jo. Co ty?
-Nestěžuju si. -Jo?
Chci tě.
-Chutná vám? -Ano, moc!
-Povedlo se ti to, mami. -Díky, chlapče.
-Dobrej výkon... -To víš, mamka.
Jess, máme radost, že jsi tady s námi.
-Díky. -Mockrát jsi tu nebyla.
Těší mě, že tě tu mám!
Jsem taky ráda, díky.
-Tak je to oboustranný! -A navíc...
Ano?
-Navíc se vezmeme! -To je ohromná zpráva!
Opravdu tě to těší?
Ano, to víš. Jistěže mě to těší.
To je nádhera!
My jsme taky rádi! Jsme rádi?
Na vás! Na vaši lásku bez mráčku!
Bezva, to bereme.
Tajnůstkáři. On to tajil. To se nedělá.
-Nebyla ta správná chvíle. -Jaká správná chvíle?
-To je kuskus? -Ano.
Dobrá zpráva. Vrátíš mi zpátky pokoj.
Už tu nebudeš zaclánět.
Snad si ale připijeme!
Připijme si na svatbu!
-Ještě nebyly ani zásnuby. -Na tu zprávu!
-Babi vtipkuje, to ona ráda. -Takže na vás!
Uvidíme, jak to bude!
Na tebe, chlapče!
Miloval jsem tě...
Proč ty? Ty ne! Ty ne!
-Odešla, Guerrero. -Ne, neodešla.
Je tady, je pořád tady, neodešla.
-Je mrtvá. -Ne, není mrtvá.
-Ale je. -Ne, neumřela.
-A stop! Paráda! -Je mrtvá, ne?
Jo, bylo to fajn. Výborně!
Jo, ale nebylo jasný, že umřela.
Přátelé, byla to krása! Poslední klapka naší Jess!
Zatleskejte jí!
Díky, zlato, díky.
Skvělý! Bravo. Smrtící!
Jo, je smrtící koukat na vlastní smrt, to je...
Mně ses jako mrtvá líbila.
-Umíráš naprosto dokonale. -Jo, jo.
Zvláštní, nechtěla jsem umřít, stejně je po mně.
Tak to u herce bývá.
Všechny slavný herečky jednou umírají.
Ne, Catherine Deneuvová nikdy. Promiň.
Jess, to je Catherine Deneuvová!
Ahoj. Jak se máš?
Jo. Přemýšlel jsem, něco jsem si uvědomil.
Jsem rád, že jste zase spolu.
-Vážně? -Jo, mám z vás radost. Nevím.
Myslím, že se k sobě hodíte.
To jsem říkal Jess, když jsem ji pouštěl k vodě.
Az a ty, vy jste pro sebe stvořený.
-Vy dva půjdete spolu dál. -Aha. Takže to ty jsi opustil ji?
Jak se to vezme... Opustil, opustil, jo, opustil.
Mohla taky opustit ona mě, mohli jsme opustit jeden druhýho.
Všichni se rozcházejí.
Všichni nakonec opustíme i tenhle svět.
Nohama napřed, jsi jen prach, tak to je.
-To řekl Benedikt XVI. -Vážně?
Jo. Ty a Lila jste se úplně rozešli?
Jo, úplně.
Nějak jako ty a Jess, rozešli jsme se.
Ale jako přátelé.
Líbila se mi, ta holka se mi líbila.
Líbila se mi ta její divoká hříva, chápeš, jo?
Z těchhle holek cítíš, že si nenechají nic líbit!
To mám rád, to mám rád...
Je to kočka.
Silná osobnost, ta potřebuje chlapa, co má...
Co má trochu navrch. Není to nic proti tobě.
Někdo, kdo řekne jasně, co se bude dělat.
Taková holka potřebuje pevnou ruku.
Chlapa, co rozhoduje.
Ale je dobře, že jste pořád kamarádi.
Nabízejí mi roli zdravotní sestry. Je rozvedená.
Stará se o děti, ale je sama, protože její ex je její šéf.
-To zní slibně. -Jo, slibně.
-Líbila bych se ti v bílým? -Proč ne?
Je nuda hrát ve stejných šatech.
Dál mi nabízejí roli policajtky.
Zase?
Jo, ale tahle je jiná, zvláštní, rozlouskne zločin, než se stane.
Něco jako Minority Report odehrávající se v Béziers.
-Vidíš? Ten se povedl. -Ne, dej to dál.
Nechci, nemám hlad...
Ale ne, já...
Miláčku, vidíš, že vybírám roli.
Nesmím ztloustnout. Víš, že na tom záleží.
Vykrmuješ mě jako husu. Přestaň, budu jako koule.
Co mám vzít? Jsem na vážkách. Sestru? Policajtku?
-Nevím. -Jo?
-Ani já ne, nevyberu si. -Taky už nevím, Jess.
To já nevím, proto se tě ptám.
-Asi se půjdu projít. -Dobrý?
Děje se něco?
Podívej se na mě?
-Co je s tebou? -Nejsem šťastnej.
Nejsi? Jak to myslíš?
Prostě nejsem šťastnej... s tebou nejsem šťastnej.
Co mám udělat, abys byl šťastnější?
Chci, abys byl se mnou rád.
Jo, na to je ale pozdě. Nedá se nic dělat.
Neplač, prosím tě.
Tak je to lepší.
Je krásná. Bez zákroků chirurga.
Na rozdíl od všech těch masek bez výrazu.
-A bez mozku. -Jo, to tím myslím.
Posuň se. Co ty tady, Azi?
-Má dobrou zprávu. -Ano?
Az se rozešel s Jess. Nadobro.
To je vtip?
Není, je konec, nechal jsem ji, mami.
Svatba se nekoná.
Ne, Azi! Taková báječná holka! Ani nevíš, co za štěstí bys udělal!
Ona snad ne? Ne, podle tebe by měla doma troubu!
Co to povídáš? Hloupost.
-Právě jsi to řekla... -Ne, ne.
Ale jo, je to z toho cítit.
Ne, to jsem nikdy neřekla.
Máma to tak nemyslí, Azi, pořád něco měníš.
Jeden den jsi s ní, druhej zase ne.
Jako v seriálu Mladí a neklidní. Ani já na Tinderu nestřídám jako ty.
Proto se divíme...
Co vám nevoní?
Můj vnuk je Al Pacino. Patří mu svět!
Netuší, co za štěstí má!
Mami, krucinál! V tom je ten problém!
Nevážím si sám sebe, protože si mě nevážíte vy!
Je vám fuk, co cítím, neposloucháte mě!
Mám toho dost! Můžu za to, že jsem chlap?
Proto jsem nemožnej a štvu vás?
Můžu být chlap a zároveň dobrej člověk!
Cyrano z Bergeracu! Ty ses do toho položil!
-Zraněnej muž! -Pojď ke mně!
-Pojď sem, nezlob se! -Krevetko!
My jsme ale!
To mi poradila babička!
Mám vydržet den, pak přijde životní láska.
Jsem tu půl hodiny, už kolem prošly tři holky.
Azi, prosím tě, ty dvě poslední mi vyrobily prsa z písku.
Dej je pryč. Zkazí mi celou akci.
-Hodí se k tobě. -Nezdá se mi.
-Pěkný, ne? -Ne, vážně, kluci.
-Tak jo, vydrž. -Nech ho...
S citem, ne? Co to druhý? To taky, ne?
Lila tu dnes není?
-Lila tu dnes není? -Proč se na ni ptáš?
Jen tak.
-Jak jen tak, kamaráde? -Jen tak...
-Něco spolu máte? -Ne. Jak to myslíš?
Mluvil jsem s ní, něco naznačila.
-Ty jsi... Hej! -Dobrý, dobrý.
Svítí ti oči.
Hele, jako malej kluk, co si představuje první pusu.
První lásku, fakt že jo.
Najednou jsi ožil.
Jasně, Lila a Az jsou dokonalá dvojka.
-Jsou jako jehla s nitkou. -Já to tušil.
Dvě energie, když se dotknou...
Tak to jiskří...
Způsobí ta jiskra požár?
Ahmede, víš, kde je? Kde je Lila?
-Někde tam, kde je planeta Venuše. -Nezačínej zas!
Strč si ty trapárny někam, jo?
Viděl jsem ji na lodi, asi míří ke skalám.
-Hurá ke skalám. -Loď je tam.
Meziplanetární kráska...
Jo! Zvol správný slova, pochval ji.
-Skoč za Lilou! Za Lilou! -Za láskou!
Nedívej se dolů!
-Kam mám koukat? -Před sebe! Jo!
Skoč...
Dělej!
Plav za Lilou! Pro Lilu cokoli!
Neboj, brácho!
-Dokážeš to! -Dívej se před sebe!
Azi, pusť toho žraloka! Je za tebou!
Azi! Co tu děláš?
Lilo? Nechal jsem Jess.
Došlo mi, že jsem se spletl.
Nechal jsi Jess a připlaval jsi za mnou?
Jo... Teď už je to jinak.
Co je jinak?
Je to jinak než dřív. Změnil jsem se.
Změnil jsi najednou názor?
Víš, to ona. Uvědomil jsem si, že s ní nechci žít.
Neptám se na ni, ale na nás.
Jo. Na nás? Myslel jsem, že tohle jsi chtěla, ne?
Ty sis na mě nikdy nemyslel.
Já po tobě toužila, ty po mně ne.
Jsi tu, protože víš, že tě chci! Je to tak?
Ne, tak to není.
Co sis tedy myslel? Proč ta panika? Zůstal jsi sám.
Tak sis vzpomněl na mě. Na kamarádku Lilu. Ne, promiň.
Nepřiběhnu na písknutí jako pejsek.
Odvezu tě na pláž, to bude nejlepší.
Co bys udělala na mým místě?
Co by jí udělalo radost? Splň jí sen. Překvap ji.
Lilo. Moc mě to mrzí.
Došla mi slova. Nechtěl jsem vypadat jako slaboch.
Ty jsi ta, se kterou bych chtěl být.
Přijď na slavnost ústřic, prosím tě.
Lilo! Jak se máš? Ráda tě vidím.
Díky.
Ahoj, holčičko. Ty jsi ale krásná!
Ráno mi nebylo dobře.
Cukr mi lítá nahoru dolů, ale tys mi vrátila chuť do života.
No jo, já brzy umřu.
Babi, babi, prosím tě.
Něco ti chci ukázat. Počkej, uvidíme se za chvíli.
Ty mě nenecháš nikdy mluvit.
Nevěděl jsem, jak ti říct, že tě miluju, Lilo.
Co by sis přála?
Já mám ráda citlivý kluky.
Páni!
Víš, když ústřice pláče, vytvoří perlu.
Necháme svoje smutky v moři?
Raz, dva, tři...
České titulky Irena Novotná Iyuno 2023