Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Danas si ili pobjednik ili gubitnik.
A ja ne želim biti gubitnik.
Ovih dana svi pokušavaju otkriti tko su bili u prošlom životu.
Ja? Igrao sam ragbi.
Kao na Novom Zelandu.
Jednom sam gledao snimku Lomuove tekme.
On je za ragbi ono što je Jordan za košarku.
A u Šiauliaiju?
Trenirali smo na kojekakvim igralištima
koja su bila sličnija pašnjacima.
Bila su puna staza, kao da je divljač hodala.
Što uopće znam raditi osim ragbija?
Možda nešto, ali samo na terenu osjećam da radim ono što trebam.
Da sam na pravom mjestu.
Rimantas, ovamo!
Što je? -Treba ti suglasnost od mame.
Zašto?
Igrat ćeš sa seniorima. Imaš probu.
Ozbiljno?
Ozbiljno. Ali moja riječ nije dovoljna.
Treba ti suglasnost roditelja.
Prestani!
Zaveži žniranac!
Sad idi po loptu!
JUŽNJAČKE KRONIKE
Brzo sam shvatio da mi znanje s terena
može koristiti i izvan njega.
Pogotovo ako živiš na Južnoj strani.
Kažu da je Šiauliai grad bicikala.
Možda nekoć, ali tvornice su davno propale.
Bok cure. Što mislite, tko danas vlada Šiauliaijem?
Svi sad muljaju na tržnici. Ili reketare one koji muljaju.
Ali Šiauliai je zapravo grad Van Dammea i Schwarzeneggera.
Teretane na svakom uglu, a njihovi posteri posvuda.
Ekipa izlazi iz teretane uvjerena da živi u nekom filmu
gdje su oni glavni likovi.
Pazite ovo, Stallonei, Bruce Leejevi i Van Dammeovi! Šiauliai!
Ovdje se odvijaju vaši filmovi!
Slušajte, Šiaulijci!
Čujete li? Ne?
Ponavljam! Šaolinci!
Ovdje ste svoj na svome. Kao kod kuće.
Moj sin, Rimantas Kmita...
Dobar dan.
To je ta nova? -Da.
Bezvezna je.
Aistė Araminaitė. -Ovdje.
Aida Bogužytė. -Ovdje.
Mama ti ne zna pisati?
Aurimas Akšys.
Ona misli da je ragbi samo obično mlaćenje.
Jednom je došla gledati. Rekla je da je zastrašujuće.
Rimantas Kmita.
Tu je.
Nisam te prije vidjela.
Nisam ni ja vas.
Upisala sam ti neopravdani prošli sat. Imaš opravdanje?
Da.
Evo ga.
Košarka?
Ragbi.
Zbog sporta nećeš maturirati.
Što će mi taj papir?
Jedini papiri koji išta vrijede imaju vodeni žig.
Idi na svoje mjesto.
Tema za sastavak.
Daj mi papir.
Baš si morao laprdati?
Sad svi ispaštamo zbog tebe.
Imate 30 minuta, do kraja sata.
Tko čita i piše, ne prosi kruh.
Danas svi prose kruh, samo ga ne dobivaju svi.
Koja korist od škole? Učiš i učiš, a za što?
Što ćeš s tim znanjem?
Možda biti nastavnik?
Vidi!
Što? Zašto naušnice?
Curama se to sviđa. -Kao da on zna što se curama sviđa.
Vidi cijenu.
Danas pare broje nepismeni.
'Ajde dobro.
Ako ne misliš predavati, zašto bi uopće učio?
Jer oni koji čitaju i pišu zadnji stoje u redu za kruh.
Neki i ne stoje.
Dobar dan, profesorice.
Jednadžba je jasna:
Autoritet jednako količina love plus pametno trošenje.
Koliko za poster Unlimiteda? -Original je. Dvadeset.
Gdje si nabavio jaknu? -Stara mi kupila.
Prava ili lažnjak? -Prava svinjska koža.
Što je smiješno? -Ništa.
Pazi ono. Čemu gužva?
Samo nemoj svršiti po kartama.
Odakle im takve gaćice? Naše cure takve ne nose.
Čije ti to gaće gledaš?
Vidio sam ih.
Da, mo'š mislit...
Jesam, na odmoru. Na selu.
Da nisi gledao babine gaće?
Ozbiljno?
Ma daj, ne znaš je.
I kakve je gaćice imala?
Znaš, kao bakine zavjese, s jagodicama.
S jagodicama? -Da.
A ispod gaćica?
Sad ti moram sve ispričati?
Zajebavaš me?
Hoćeš ih uzeti?
Kao da nisam sve to već vidio.
Hej, može pomoć?
Ne možete samo dodati?
Hoćeš i masažu?
Nisi doma, jasno?
Hoćeš loptu? Dođi po nju!
Slušaj, kujo... -Odjebi!
Smiri se, šestorica su. -Ma pizde su.
Vraćaj loptu, pederu! -Goni se!
Dođi ovamo, kujo! -Koji kurac!
Urlam bilo što, samo da zvuči kao ratni poklič
i da izgledam kao pijani, bijesni kreten.
Naravno, slušali smo svakakve psovke, kako će nas uhvatiti i srediti.
Da ne znamo u što smo se uvalili.
Ali to su bile samo prazne riječi utjehe.
Zdravo, Rimantase.
O, bok.
Baš je arogantan.
Što gledaš tako kasno?
Njemački program.
Zar to nije za odrasle?
Pa nisam više dijete.
Učim njemački. Tako lakše pamtim riječi.
Ma da, pravi Nijemac.
U krug!
Imaš suglasnost od mame?
Izabrali su me kao najboljeg u generaciji,
ali ovdje godine nisu važne.
Navikao si biti buldožer, a ovdje odlijećeš kao iver.
Ponos ti odmah strada.
Čim dotakneš loptu, već si na podu.
Ali čekaj, prvo je moraš dobiti.
Jer katkad trčiš i kao da nosiš plašt nevidljivosti.
Nekim likovima sam morao dodati, htio-ne htio.
Ruke ti se tresu, ali moraš stisnuti zube i dodati
jer su oni očito povezani.
Prezimena poput Šiaulys, Baranauskas...
Možda su to isti likovi zbog kojih cijeli Šiauliai drhti.
Trening je super, tržnica je super, ali bez cure si klinjo.
I tako sam pomislio da je vrijeme za napad na tvrđavu.
Kao neki srednjovjekovni vitez.
Bok. Kamo ćeš? Doma? -Bok.
U glazbenu školu.
Sjećaš se da si mi lani za rođendan dala svoju fotku?
Išao sam i ja u fotostudio, fotkao se.
Pa sam mislio, dođi do mene da ti se potpišem.
Starci su mi na selu. Hoćeš sok?
Može.
Nećeš reći Mindėu?
Zašto Mindėu?
Obećaj.
Časna riječ.
Što je?
Što nije u redu?
Prvi ti je put? -Zašto pitaš?
Oblači se, brzo!
Edita, oblači se!
Rimantase?
Zašto samo sjediš?
Je li netko... -Otvaraj vrata!
Bože blagi! Dijete, jesi li poludio?
Edita, oblači se i idi kući.
Edita, oblači se i idi.
Imaš li ti uopće mozga?
Kako da sad odemo kod Glaveckasovih?
Oni ne znaju. -Ne znaju.
Ti si je pozvao?
Jesam. Rekli ste da budem drag prema njoj.
Mislili smo na lijepo prijateljstvo.
Mogao si nas upozoriti prije nego što si je pozvao na početku veze.
Nismo u vezi. -Niste?
Nismo!
Bilo je kasno za prodike, pa je razgovor bio općenit.
Rekli su da sam idiot i da ih uvaljujem u neugodnu situaciju.
Kakvu situaciju?
Rekli su da sam konj koji si uništava život.
Ali meni se činilo da tek počinjem živjeti.
Pitali su me kako mislim odgajati dijete.
Znači, moram se boriti za pravo da želim curu?
Je li to nešto loše?
Što je onda dobro?
Možeš sjediti doma i pisati zadaću dok ne maturiraš.
Dobro, završit ću školu i odlazim iste sekunde.
Rimse, dodaj, dodaj!
Dobro je.
Idemo! -Rimse, dodaj, dodaj!
Bravo!
Trebaš malo čvršće, ali super!
Znaš za utakmicu u Kaunasu? -Znam.
Igraš osmicu. -Ja?
Isprobaj. -To je za mene?
Ako odigraš dobro, ostaješ.
Hvala.
Sve u svemu, s curom nije upalilo,
ali neću sad sjediti doma i drkati.
Čovjek mora krenuti na nešto ozbiljnije.
Već si natrag? -Da.
Što radiš? -Slušam glazbu.
Pogledat ću poslije. -Dobro, samo pogledaj...
Škola je u redu?
Jest.
A ragbi?
Pa dobro je.
Prema sovjetskom znanstveniku A. Svedušiusu,
gornji svod rodnice posebno je osjetljiv kod 19% žena.
Zaboravio si knjigu.
Već sam je pročitao.
Ma što je uopće taj svod?
Erotsko uzbuđenje postiže se i ritmičnom glazbom,
poput Ravelova Bolera...
Što? -Bolero.
Stravinskijevim Posvećenjem proljeća i vidi ovo, Bizetovim baletom Carmen.
Bizet... -Dobar dan.
Imate kobasice? -Imam.
Mindė!
Pomoći ću.
Da mi to vidimo.
Dvadeset, je l' da? -Da.
Požuri se.
Hoćemo li probati ovdje?
Budalo, idemo na pravu tržnicu. Ovdje nas mogu pokupiti.
Ne kmeči. Tko će nas pokupiti?
Uvijek postoji prvi put.
Prvi put mora biti krvi na plahtama.
Da, pričaj mi o plahtama.
Dobro, dobro. Idem usitniti lovu.
Koliko su kobasice?
Pet komad. -Odakle su?
Sa sela. -Kojeg sela? Černobila?
Imaš papire?
Nisu moje. Samo sam prolazio, pa me frend zamolio da pripazim.
Zato stojim tu. -Frend, kažeš.
Kako se zove taj frend?
Papire i osobnu.
Ostalo mi je doma.
Adresa i telefon. Razgovarat ćemo ti s mamom.
Možete li, molim vas, bez mame?
Mama mi je jako bolesna.
Država više ne daje lijekove,
pa kupujemo privatno, a znate kakve su cijene.
A stari mi je pijandura.
Popije sve što mama zaradi. -Dobro, dobro.
Samo razmislite. Kako da preživimo?
Ja sam im i otac i majka. Moram donijeti kruh na stol.
Jebote! Doveli ste nam balavca!
Daj mi to bijelo dupe!
Rimantas Kmita. Zapišite adresu. Pišite!
Evo zabave! -Rimantas Kmita!
Sad je sve jasno.
Nema love, nema jakne, nema kasetofona.
A ni normalne cure, barem ne u skorije vrijeme.
Što gledate, luzeri?
Dobro, sljedeći. Opet. Dobro.
Dobro je.
Birajte. -Mi ćemo loptu.
Koju stranu hoćete?
Ovu. -Ovdje?
Može. Želim vam dobru utakmicu!
Pozdravite protivnike! -Hura!
1, 2, 3! Kotači!
Jače, jače!
Rimantase, idi, idi!
Idemo! Do kraja!
Hajde.
Novi igrač Kotača, R. Kmita, odigrao je sjajno.
Bio je... -Daj meni.
Najbolji strijelac utakmice.
Bok.
Sutra mi je rođendan. Došla sam te pozvati.
Doći ćeš?
Ako mi ništa ne iskrsne.
Što je to?
Editi je sutra rođendan. Pišem joj čestitku.
Izvoli.
To je članak o meni.
Kolege s posla su mi te hvaliti.
Rimantasu dobro ide, u novinama je.
Nazvala sam trenera i pitala ga tko ti je dopustio da igraš.
Rekao je: "Pa vi ste napisali suglasnost."
Jesi li mi uopće mislio reći?
Da sam pobijedio? Ili da igram za Kotače?
Hoćeš završiti u kolicima?
A ti hoćeš da cijeli život sjedim doma?
Ne želim da nastradaš.
Igraj nešto drugo, ne ragbi.
Rado, ali nisam Sabonis.
Ako budem stalno igrao s juniorima, neću napredovati.
Ne želim da igraš sa seniorima.
Igraj košarku!
Možda onda ne bih trebao ni cestu prelaziti.
Mogao bih se i ugušiti hranom.
Da igraš košarku, ne bismo ovako razgovarali.
Naravno, mi nikad nećemo biti na TV-u.
Neće vikati: "Litva!"
Ali znači li to da ne smijem igrati ragbi?
Da ne smijem dati sve od sebe?
Mama, igram jer želim nešto postići.
To nije samo ubijanje vremena. U tome je razlika.
Sljedeći put kad ti zatreba suglasnost, obrati se meni.
Vidi, vidi, Jordan iz Šiauliaija!
Opa, kujo, što si se skockao.
Ne seri.
Hoćeš malo Crown Royala?
Nosiš to kod Glaveckasovih?
Malo za podizanje, sa sokom.
Za što da te podigne?
Znaš da ima prazan stan.
I? -Što i?
I ništa. -Ma bježi.
Slušaj, što si joj kupio?
Onaj nakit što smo uzeli u Rigi.
Ozbiljno? -Zašto ne? Ostala je cijela vrećica.
Što? -Ništa.
Sretno i da bude puno love. -Hvala.
Bok. -Bok.
Bok. -Sjednite.
Vidi, Mindė, francuska salata!
Nisam je jeo sto godina.
Ja ću blizu kolača. Trebaju mi kalorije...
Ajme, uzeo sam ti mjesto. Sjedni, sjedni!
Možda se uguram. Nije mi guzica tako velika.
Zar ćemo sad čitati novine?
Hoće li Kotači osvojiti kup deseti put zaredom?
To ćemo još vidjeti.
Daj bježi, Jordane.
Daj da vidim!
Ali tebe nema ovdje.
Da, to su Danny i Tommy.
Oni su bili na klupi.
Da. -Da.
Novinari su snimili krive slike. Rimantas Kmita.
Izgleda da se ne poznajete.
Nazdravimo za naše susjede!
Recite osobi do sebe svoje ime.
Onda oni neka kažu nešto što počinje na to isto slovo.
Možda bismo trebali graditi i kule u pijesku?
Bok, ja sam Edita. -Pa bok. To znam.
Moraš reći nešto što počinje na "e".
Posudit ću ovo. Bok.
Erotika. -Mindė!
Bok. -Monika.
Monika, drago mi je.
Idemo na sljedeću igru.
Uzmite papir.
Na jedan napišite ime, na drugi dio tijela, na treći radnju.
Onda ih izvlačimo jedan po jedan i to radimo s tom osobom.
Izvuci jedan, Edita!
Rimantas. -Znao sam.
Znao si što?
Rame.
Gristi.
Jao, dovraga!
Što to radiš? Ja sam na redu.
Ne, ja sam. Tko dobije ugriz, taj igra.
Jedan po jedan. -Da, jedan. Monika.
Da vidimo... Uho.
Maziti.
Može?
Dobro. Evo još jedne igre.
Da vidimo tko može najdulje stajati na komadu papira.
E, ovo je teže.
Stojimo.
Stojimo, stojimo.
Dobro, sad me pusti.
O, Bachov Galeb. Baš sam ga pročitala.
Edita, tebi se svidio?
I ne baš.
I ja sam to čitao. Predobra je.
Ti to ozbiljno? -Pa da.
I Mindė je čitao. Oduševio se.
Je l' da, Mindė?
Da, čitali smo zajedno.
Dobra knjiga. Stvarno.
Rimantase, možeš mi doći malo pomoći?
Ja ću ti pomoći. Samo tren.
Idem gledati njemački program.
Čekaj.
Pitaj za Monikin broj.
Ma daj, jesi lud?
Daj...
Pitaj. Za sebe.
Rekla sam ti, to je to. I ne vraćaj se.
Čekaj, možeš li mi dati Monikin broj?
Što?
Slušaj. Hajde. Daj ga.
Ti. Imaš li ti uopće pojma koliko ona knjiga pročita?
Pa što onda? -I koliko jezika zna?
I u koju školu ide?
Roditelji su joj najbolji liječnici u Šiauliaiju. Jesi li to znao?
Pa što onda? -Eto što.
Nisi na njezinoj razini.
Svejedno.
Kaputi se ostavljaju u garderobi.
Nije to kaput.
Čujte, imate li knjigu Galeb?
Jonathan Livingston?
Tako nekako.
Imaš li našu iskaznicu? -Ne.
Zašto ne?
Upisat ćemo te, pa možeš dolaziti češće.
Jedan je galeb jako volio letjeti.
Svi mu govore da se brine za hranu
i gnjave ga, ali on samo želi letjeti i izvoditi trikove na nebu.
Dobro, mislim si, onda leti, galebe, i nemoj jesti.
Ni meni mama ne dopušta da igram.
Kaže da od toga nema kruha.
Pa zašto onda igramo?
Zašto taj galeb toliko voli letjeti?
Igramo jer nam je zabavno. Što ja znam?
Nije ovo košarka. Nećemo biti zvijezde i bariti komade.
Svi nas žele potjerati kao da smo divlje svinje
koje samo uništavaju travu.
Ako budem morao pisati neki sastavak za školu, pisat ću o ragbiju.
Eto zašto sam ja kao galeb Jonathan.
Bok. -Što ima?
Došle smo gledati.
Super. Nisam znao da voliš ragbi.
Fora što ste pobijedili. Čestitam.
Hvala ti.
Opet bi trebale izaći fotke u novinama.
Što radiš poslije?
Ne znam. Ništa.
Želiš možda do mene?
Sutra.
Mogli bismo razgovarati.
Možda nije loša ideja.
Navratit ću ako mi ništa ne iskrsne.
Može. -Može.
Ako mi ništa ne iskrsne...
Što to gledaš? -Sretno mjesto.
Što je bilo? -Ništa.
Znaš tko je došao na moju utakmicu?
Tko? -Monika.
Ona s Editina rođendana.
Imam spoj s njom.
Posudiš mi jaknu?
Sama je došla.
Pročitao sam u jednom časopisu
da je Bruce Lee pisao pjesme i meditirao.
Znaš li ti to? -Da, da.
Pjesme i meditacije pomogle su mu da postane karate zvijezda.
Zato sam počeo gledati koja je fora s tim pjesmama.
Nije malo usko?
Bruce kaže da moraš biti kao voda.
Nije loše.
Voda? -Da. Voda kao da je najslabija.
Ali nitko je ne može pobijediti. Kužiš?
Zar Van Damme nije napisao da moraš biti kao Crown Royale?
Nemoj sad svršiti u gaće ovdje.
To ti je stara kupila? -Nebitno.
Stavi ga, pusti neku mjuzu i opusti se.
Tko je pod stresom? -Dobro, dobro, Jordane!
Unutra je moja kazeta. Meditativna Enigma.
Dobro, Bruce Lee, da vidimo vrijede li išta ti tvoji trikovi.
Što hoćeš?
Došao je k meni.
Zbog zadaće.
Bok.
Donio si knjigu? -Jesam.
Rimantas, Darius. Moj brat.
Uđi.
Malo si uranio.
Ovo je za tebe. -Hvala ti.
Daj mi sekundu. Sjedni ovamo.
Donijet ću kolač.
Tko je taj klipan? -Samo nemoj počinjati.
Zna li tata tko nam se vuče po kući? -Daj se smiri! To mi je školski kolega.
Iz škole za delikvente.
Što ti je? Gubi se! -Idem ja.
Kamo ćeš? Rekao si da ideš!
Pazim da gangster ne pokupi nešto.
Što? Sranje! Dariuse!
Izvoli.
Nešto nije u redu?
Sve je O. K.
Voliš konje?
Pastuhe.
Dobro, pastuhe.
Velika je razlika.
Konji rade. Pastusi su slobodni.
Kao galebovi.
Zašto galebovi?
Pa voliš onog Jonathana Livingstona.
Da, istina.
Bok!
Što? Ništa...
Bojiš se da ću te otrovati? -Što?
Ma ne.
Znači čak i ragbijaši čitaju.
Naravno, i to puno.
Misliš da smo mi neki tupani?
U ragbiju moraš razmišljati strateški. Moraš uključiti glavu.
Nije to kao onaj američki nogomet gdje staviš kacigu,
pa pokušavaš probiti zid kao kakav idiot.
Trener nam stalno govori da će ragbi od nas napraviti prave ljude.
I je li napravio?
Ne znam još, ali nismo postali gori. To je činjenica.
Vidimo se, majku mu!
Kakve knjige ti voliš?
Svakakve. Ovisi o raspoloženju.
Sviraš gitaru?
Zapravo violinu, ali želim naučiti gitaru.
Violina nije baš za mene.
Zašto je onda sviraš?
Roditelji žele da završim glazbenu školu.
Znači oni sviraju, pjevaju, bave se glazbom?
Ne.
Sigurno idu na koncerte.
Za Novu godinu.
Zašto onda toliko žele da budeš glazbenica?
Ne glazbenica, nego čovjek.
Smatra se da bi kulturan čovjek trebao razumjeti glazbu.
I kažu da je dobro za držanje.
Da, moraš stajati uspravno...
A što rade tvoji roditelji?
Liječe ljude.
Pogotovo mene i Dariusa.
Gdje su trenutno?
U ragbiju možeš provesti 10 minuta gurajući se i naguravajući blizu crte.
Izgleda da ćeš uspjeti.
Metar, pola. A sudac onda dosudi novi scrum na pet metara.
Krećeš ispočetka. Probijaš se.
U gužvi ruku, nogu i tijela, netko uspije prebaciti loptu preko linije,
ali protivnički tim podmetne ruku baš ondje gdje treba dodirnuti tlo.
I lopta na kraju ne završi na zemlji.
Slušaj, jesi li čitao Idiota?
I najmanji razmak je ipak razmak.
A premostiti taj razmak koji gotovo da i ne postoji nije lako.
Vratio sam onu. Imate li možda Idiota?
Dostojevski? -Mislim da je to.
Što? -Ništa.
Ali on samo razgovara sam sa sobom. Misliš da ne laže?
Misliš da je lako biti tako jednostavan?
Ali nema tu ništa jednostavno.
Tko? -Knez Miškin.
Točno, da. -Da.
Zamisli, on je dobar jer misli da su svi drugi dobri.
Možda.
Moram ići. Imam matematiku.
Ne smijem je propustiti.
Jesi li čitao Vješticu i kišu?
Izvoli. -Hvala.
Hvala. -Ljudi, nemojte toliko!
Ne srami se. Uzmi jedan ako hoćeš.
Neću sendviče.
Što to čitaš? -Ništa.
Rimantase, ideš li ili ne ideš? -Da.
Reprezentaciju je većinom činila prva postava Kotača...
O čemu razmišljaš?
Nebitno je. -Zašto?
Zato što sam zaljubljen.
Ma da? A koga ti voliš?
Dostojevskog.
A možda i tebe.
Pet knjiga u mjesec dana, nije loše.
Jesi li ih stvarno sve pročitao?
Jesam.
Reci mi o čemu su "Ogrlice od zelenog jantara" Sigitasa Gede?
To su pjesme.
Pjesme o čemu?
O reinkarnaciji. Sve se događa u isto vrijeme
i na istom mjestu, stoljeća su se izmiješala kao u nekoj centrifugi.
Daj mi teku.
Spremna sam. Petak u 11.30, hotel Šiauliai.
Hvala vam.
Ima li tvoja stara tog Bizeta ili Bolero?
Ma kakvi.
Trebam neku klasiku, čovječe.
Želiš se praviti važan pred onom malom?
Monikom.
Moja meditativna Enigma ti nije dobra?
Mislim da mala Glaveckas to ima.
Ideš je pitati?
Što je bilo?
Ne valjaju ti rezanci?
Nemoj počinjati! -Daj, budi muško!
Nemoj počinjati, čuješ! Nema šanse!
Kažu da moraš misliti na nešto drugo, pa ćeš dulje izdržati.
Ali ne navode primjere.
O čemu bih ja trebao razmišljati u toj situaciji?
O kobasicama? O knjigama?
Nikad nisam shvatio kako bi to trebalo polako,
kako vladati situacijom.
To ti je kao u ragbiju kad ideš prema zoni,
a svi te pokušavaju srušiti.
Tako si blizu, osjećaš to...
Kao da si već položio loptu.
Samo još sekunda i sva ta napetost pretvori se u euforiju.
Kao da ti nešto drugo teče venama
i na nekoliko sekundi osjetiš pravu sreću.
Čuj, tražiš li neki posao?
Da, nešto jednostavno ne bi bilo loše.
Laka gaža. Zaštitar u klubu Konjušnica.
Odradiš i ideš kući.
Dvadeset za noć.
Može.
Samo za početak.
Ako se dobro zaradi i sve je u redu na ulazu, možda i trideset.
Budem li radio svaki vikend, bit će solidno.
Bliži mi se doček Nove godine s curom i ne želim to upropastiti.
Kupit ću joj neki dar.
Dobro si to napisao.
Sviđa ti se Mačernis?
Ne znam.
Da ne znaš, ne bi tako dobro napisao.
Možda se samo tako čini.
U zadnje vrijeme dobro pišeš, puno čitaš.
Možda te to stvarno zanima?
Možda i ne.
Čuješ li, Mačernis, 10 od 10 za sadržaj?
Čekaj, ne okreći stranicu.
Inače ne bih kupovao gaćice za Moniku,
ali reklama je bila u stilu: "Dame i gospodo..."
Kao da su to gaćice više klase. Damske, vrijede svakog novčića.
Dobra večer!
Bok. -Bok.
Dođi malo ovamo.
Rekla si da ideš kod Mantasa. -Da, idemo.
Tko je on? -Prijatelj.
Prijatelj?
Dobra večer.
U koju školu ideš?
Trinaestu.
Što planiraš studirati?
Čuj, možeš li pričekati vani?
Može.
Rekla sam ti da ne dolaziš.
Ali nisi se pojavila. Mislio sam da se nešto dogodilo.
Kako da znam? Čekao sam pola sata.
Izvedi to još jedanput i čekat ćeš puno dulje.
Smiri se.
Nisam shvatio
tko je više išao na živce Monikinom tati,
ja ili neki Mants.
Ali to je bila sitnica prema onome što me dalje čekalo.
Bio sam šokiran, ali ne zato što smo završili u nekoj palači,
nego zato što sam tog Mantsa već sreo.
Ganjao je mene i Mindėa po kvartu s nekim balavim luzerima.
Dodaj loptu, pederu!
Stajao sam ondje šokiran ništa ne shvaćajući.
Mants, ovo je Rimantas.
Zašto je on ovdje? Zašto smo mi ovdje?
Bok.
Mants.
Rims.
Znači, idu zajedno u razred.
U govnu sam do grla.
Sve u redu?
Da, da.
Ovo je Rimantas.
Taj Mants je u prošlom životu morao biti neki panj.
Išao mi je na živce s lovom svojih roditelja,
svojim školskim kolegama koji blebeću samo o košarci
i fakultetima u Rigi i Tallinnu na koje se prijavljuju.
Što tebe briga kamo ja idem na fakultet?
I onda mi pričate bajke kako sve ovisi
o nadarenosti i trudu,
učenju i radu.
Darove u vreću, ekipa.
Ubaci jedan da dobiješ drugi.
Dosta mi je tih sranja.
Sve ovisi o tome koliko ti roditelji imaju para.
Hvala. Ti nećeš ništa ubaciti?
Imam samo dar za tebe.
U redu je.
Tko još nije, u vreću, u vreću.
Prejako.
Razmijenimo darove!
Želim ti dati ono što sam ti kupio. -Hvala, ali ja sam svoj već ubacila.
Takav je bio plan.
To je samo za zabavu.
Da, kužim. Čekaj.
Za tebe.
Stvarno si poseban!
Za mojeg frenda nema drugog puta. Život mu vrijedi od šuta do šuta.
Danas u kvartu na starom betonu, sutra se vidi na NBA tronu.
Čim otvori oči, prije nego shvati, on misli na koš koji će dati.
Ruke i noge spremne za let, k'o Marčiulionis želi pokoriti svijet.
Ruke mu gore, tijelo vrišti od boli, al' on i dalje samo taj teren voli.
U srednjoj je vođa, kapetan bez mane, a u mladoj repki već broji dane.
Kad turnirima dođe kraj, među profićima čeka ga sjaj.
Nije ga briga za Chicaga sjaj jer Šiauliai je njegov kraj.
Šiauliai! Šiauliai!
Ekipa iz Šiauliaija!
Onda ide na teren u Kaunas Arenu, u litavski hram, na najveću scenu.
Zakucat će i pogoditi s distance, dok protivniku ne uništi sve šanse.
Rade šou dok ih vjerno pratiš, postanu brend prije nego shvatiš.
Kad dobije ugovor na milju, boli glava,
znat će da je njegov san postao java.
Birat će što mu paše,
zamijeniti zeleni dres za par Nikeica.
Što je? -Što?
Što nije u redu?
Ljubomoran si? -Nema šanse.
Znači, nisi ljubomoran?
Mantase, dosta je.
Mantase!
Pederčino, tko ti je dopustio da to diraš?
Ima li još netko muda?
Vrijeme je da odeš. -Onda idemo.
Samo ti.
Gdje je Mindė?
Dobar dan!
Ovamo! -Tko su svi ovi?
Remyganova ekipa. Upoznao sam ih kod Zlatnog.
Ispovraćat ćeš se, idiote.
Imaš frizuru kao Sam?
Ne, ovo je moj kvart. Ovo je moje dvorište.
Ruke sebi! -Ti si pravi NLO.
Ne, ne. Pomiješala si me.
Ja studiram na poslovnom fakultetu.
Idemo! Idemo!
Sretna nova godina!
Što piješ?
Genijalno!
Što?
Sretna nova godina!
Smrznut ćeš se.
Sretna nova godina svima!
Jurga! Uzmi i vrišti!
Na eks!
Sretna nova godina!
Halo? -Dobar dan.
Mogu li razgovarati s Monikom? -Istog trena.
Izbacivaču, učini nešto!
Ovamo se ne može u trenirci!
O čemu ti govoriš? Svi su u trenirkama.
Smiri se!
Trideset. -Hvala.
I ključ.
Daj mi deset.
Monika!
Idemo! -Slušaj, Monika!
Idemo, ignoriraj ga.
Zvao sam Moniku, ali kao da udaram u zid.
Razmišljao sam kako se iskupiti njoj i njezinim starcima,
pa čak i njezinim kolegama iz razreda.
Samo da se ona ne bi sramila.
Kad sam je napokon dobio, našli smo se.
Ali zašto bismo trošili lovu na hotel
kad samo trebamo razgovarati?
Onda ćemo vidjeti.
Zašto si se htio naći baš ovdje?
Što ne štima?
Ovo je Konjušnica.
A ti voliš konje.
Pastuhe.
Ali ja ovdje ne bih držala ni konja.
Možda možemo samo razgovarati.
Može, razgovarajmo.
Idem u Škotsku.
Škotsku?
Što ćeš u Škotskoj?
Ispiti, moram se pripremati za engleski.
Već ga dobro govoriš. Što još?
Gledaj, ja razmišljam o svojoj budućnosti, za razliku od tebe.
Za razliku od mene?
Imam posao, zarađujem. Zar to nije budućnost?
Ako si ljuta zbog Nove godine, žao mi je.
Moram ići.
Samo tako?
Otključaj.
Kad odlaziš?
Sutra.
Sutra? Zar se ne možemo oprostiti zadnji put?
Mogu uzeti onaj hotel ako baš hoćeš.
Samo otključaj.
Zašto Monika odlazi bilo je teže razumjeti nego Dostojevskog.
Sve se činilo tako jednostavno.
Upadne i ide.
Ali zašto ona? Zašto sad? Zašto Škotska?
Htio bih neki odgovor.
Sve je bilo kao u magli. Nisam mogao bistro razmišljati.
Sjetio bih se Monike i od njezina mirisa zavrtjelo bi mi se u glavi.
U glavi mi se vrti, u ustima mi se skuplja slina.
Oslabio bih samo razmišljajući o Moniki.
Inače ne osjećam slabost, osim ako nisam baš bolestan.
Monika je moja bolest.
Bolest s kojom želim živjeti.
Onda sam pomislio, mi zapravo ne prekidamo.
Kad se vrati, bit ćemo zajedno.
Živjet ćemo zajedno, odgajati djecu zajedno.
Tko bi htio predstavljati školu na književnom natjecanju u Šiauliaiju?
Ne znam nijednog takvog gubitnika u cijelom Šiauliaiju.
Tko pristane, dobiva dvije petice.
Ovo je odlična prilika da popravite ocjene prije mature.
A o čemu moramo pisati?
Kako to misliš? O čemu god hoćete. To je književnost.
Možete pisati pjesme, prozu, dramu.
Znači, tema je slobodna?
Jest.
Dobro, onda ću ja. Koji je rok?
Rimse, sereš!
Možda želiš biti novi Baranauskas?
Možda i hoću. Što te briga?
Da me netko pita imam li curu, rekao bih da imam.
Samo je nakratko otišla iz grada.
Mogu vjerovati da je Bruce Lee pisao pjesme, ali ti...
Što je tako smiješno? -Ništa.
Ali kad se vrati, moram biti spreman.
Da je oduševi moja promjena.
Nisam osjećao pritisak klasika.
Nisu me brinuli utjecaji.
Imao sam osjećaj da sam pročitao gotovo sve,
pa mi pisanje nije izgledalo tako teško.
Osim toga, koliko to može trajati?
Teže je naučiti pjesmu napamet nego napisati par rima.
Nešto se uvijek mijenja.
Što je danas na TV-u?
Pahulje padaju s neba, a glupi pas ih pokušava pojesti.
Netko čeka autobus kasno u noći, ali on neće doći.
Žena stoji kraj ceste i ne može prijeći na drugu stranu.
Život mirno teče. Ljubav katkad zna biti čudna.
Drugim riječima, dobio sam te dvije petice
i neke potpuno bezvrijedne knjige.
Mislio sam da bi me Monika sad mogla ozbiljnije shvatiti.
Nisam više samo čitatelj nego pisac.
Ej, Samova frizuro!
Bok. -Bok.
Što radite ovdje? -Ništa, obilazimo svirke.
Šiauliai je litavski Manchester.
Što? -Manchester.
Zašto Manchester? -Kako zašto?
I Manchester ima gomilu sjajnih bendova.
I muzeje, kazališta, ma znate.
Sve na jednom mjestu.
Nije loše, ima dosta ljudi. -Da!
Idemo bliže!
Idemo!
O tebi, ooo!
Sve je sjalo novim bojama.
Nisam htio biti drukčiji, htio sam biti kao i svi drugi.
Iako se vjerojatno vidjelo da sam drukčiji,
da zapravo ne kužim te spike, tu mjuzu.
Slušajte.
Nego...
Sutra je otvorenje fotoizložbe u galeriji.
Možda želite ići?
Može, u redu.
Fora. -Fora.
Ja ne mogu.
Cool. -Cool.
Rekao si da se ne sjećaš. -Sad se sjećam.
Od Monike još nema pisma.
Bio sam malo uzrujan. Je li tako teško napisati par riječi kad sletiš?
Onda sam pomislio da joj se ondje sigurno svašta događa...
Bolje da se ja brinem za svoje stvari i svoju budućnost.
Zato me nije previše brinulo što idem na otvorenje s Jurgom.
Mislio sam da će se Moniki svidjeti što ulazim u umjetnost.
Razumiješ li išta što govori?
I ne pokušavam.
Sve je tako duboko i teško, normalan čovjek nema šanse.
Kako onda znaš što ima smisla, a što nema?
Nakon toga, Jurga i ja zujali bismo po Šiauliaiju.
Sve je bilo isto, ali počeo sam stvari gledati drukčije.
Isti kiosci, tržnice, puni istog smeća.
Ali u svemu tome nađeš put u neki drugi svijet.
Vidi! Vidi! -I?
Kao neka Alisa u Zemlji Čudesa.
Svakog proljeća moja se duša odjene i izađe.
Pokušavam je pitati kamo ide, ali ona ne zna kamo, ne zna kamo.
Što? -Ništa.
Ovo je dobro. Sveznajuća djeva ima obredne tjelesne odnose
sa svim starim bogovima Žemaitije.
Kęstutis ju je uzeo na dinama koje je šibao vjetar...
Je li to tvoja prijateljica? -Gdje?
Ondje. Upravo je prošla.
Vjerojatno sam to smiješno pročitala.
Znaš, i ja sam napisao neke pjesme.
Ozbiljno? -Naravno.
Da čujem!
Ovdje? -Da.
U redu.
Majka je hodala ulicom s kišobranom.
Kad je pala kiša, nije ga imala kamo staviti.
Ali imala je kišobran.
Što?
Jurga me prihvatila takvog kakav jesam.
Osjećao sam se slobodno.
Mogli smo razgovarati o bilo čemu, kao da je frajer,
kao s Mindėom.
Mindė je našao novi posao,
pa je i mene ubacio.
Nisam mogao odbiti. Trebao mi je predah od sve te drame,
A i zaraditi nešto ne škodi.
Što to čitaš?
Ovog Erlickasa.
Čuo sam za njega. Što on piše?
Pjesme. Prozu.
Kao Bruce Lee, ha?
Tako nešto, da.
Jesam li razmišljao o Moniki?
Naravno da jesam, ali sve je bilo kao kroz maglu.
Zamislite da ja
odem nekamo van s ragbi ekipom i niti ne nazovem...
Zatvori oči. Ne gledaj!
Sada možeš pogledati.
Kruna za najboljeg pjesnika Šiauliaija.
Pokaži mi! -Ne gledaj!
Iako mi je pred očima
još bila Monika kako na gitari svira Metallicu,
počeo sam osjećati da bi mi Jurga stvarno mogla biti
rezervna cura.
To je dobro.
Slično je. -Da?
Navikao sam imati plan B.
NAJBOLJI PJESNIK ŠIAULIAIJA RIMANTAS KMITA
Dobra večer!
Gdje ovdje u Šiauliaiju mogu promijeniti novac?
U ovo doba ništa ne radi.
Hvala.
Koju valutu želite promijeniti?
Dolare u lite.
Koliko?
Dvadeset.
Čekajte.
Mogu vam ja promijeniti.
Ali po noćnom tečaju.
Noćnom tečaju?
Za tri.
Činilo se da mi se snovi ostvaruju.
Najbolje stvari dođu kad najmanje očekuješ.
Kao s Monikom. Upoznali smo se, hodali i sve je bilo jasno kao dan.
Rimantase, skidaj tu kapu!
Treneru, ne mogu, boli me uho.
Misliš igrati utakmicu s tim?
To je kruna, ne kapa.
Mo'š mislit'.
Dobro, dva na jedan.
U Šiauliaiju postoji događaj pod nazivom "Izbor za najnoge".
Čuo sam da se cure idu ondje pokazivati frajerima.
Da bi bile na TV-u.
Ovo je za tebe.
Zašto? -Za tvoje lijepe noge.
U redu.
Ako pobijedim, kupujem nam karte za Love Parade.
Može, onda ja plaćam hotel.
Neće nam trebati hotel.
Vreća za spavanje bit će dovoljna.
Dobro, moram ići.
Dobra večer, dame i gospodo!
Dobra večer, Šiauliai!
Kad se Jurga odlučila na ovo, malo sam se iznenadio.
Rekla je da to radi iz čiste zabave
i zbog love.
Razumio sam, ali nisam htio propustiti priliku
da je vidim bez odjeće iz second handa.
Iz čiste zabave.
Najdivnije noge samo za vaše oči!
Kad je Jurga izašla i kad sam je prvi put vidio
bez onih bakinih košulja i poderanih traperica,
osjetio sam kako mi se vrućina širi tijelom.
Iskreno rečeno, bojao sam se trenutka kad siđe s pozornice
i kad joj budem morao reći nešto više od "čestitam".
Stajao sam ondje, srce mi je tuklo kao ludo
i razmišljao sam o svojem planu B.
Je li Jurga stvarno bila moj plan B?
I sada, nakon burnog vijećanja našeg žirija,
pljesak za vlasnicu najdivnijih nogu,
broj 11, Jurga Jurgita!
Kako se osjećaš?
Dobro.
Želiš li reći nešto žiriju ili publici?
Ne znam. Hvala vam.
Nagradu će uručiti predsjednik žirija! Dođite!
500 LITA ZA KOZMETIKU
Čestitam.
Hvala. Ali gle, ništa od love.
Što ću s ovim glupostima?
Paradiram pred svima kao krava,
a ne daju ni pravu lovu.
Svi te samo gledaju zbog nogu.
Ne svi.
Što radiš ovdje, balavče?
Ne diraj ga, u redu? -Što ti radiš ovdje?
Mantase! -Je li ti ovo cura?
Idemo! Mantase!
Idemo! Ne diraj ga! -Što je? Pustio sam ga.
Idemo, brzo!
Čekaj malo, razgovarajmo.
Negdje drugdje, sustići će nas ostali.
Tko ih jebe. S tobom govorim.
Ili se požuri ili se vrati, pa se šaketaj koliko hoćeš.
Ja idem kući.
Zašto nisi pisala ni zvala?
Obojila si kosu?
I ti izgledaš drukčije.
Sad ideš u diskoteke?
Prijateljica me pozvala iz fore.
Volim te.
Koji kurac!
Sranje, Mindė. Slušaj, što se dogodilo?
Odjebi.
Prije sat vremena upali su neki mulci i pokupili svu lovu.
Koliko?
Puno, puno. Da si došao na vrijeme, mogli smo ih savladati.
Ali ti samo sliniš za curama, a?
Sranje, čovječe, Monika se vratila.
Je, sad je Monika. Nemoj me jebat'!
Naletio sam na nju u Dugi. Nemam pojma što se ovdje događa.
Čuješ li ti sebe? Rekao si da ideš onamo s Jurgom.
Sad smo na gubitku zbog tebe.
Išao sam s Jurgom i naletio na Moniku.
Vratila se iz Škotske. -Ma kakve Škotske?
Tvoja je Monika sve vrijeme bila u Šiauliaiju.
O čemu to govoriš?
Edita mi je rekla.
O čemu, jebote, govoriš?
Pitaj je sam.
Ta jebena Edita uvijek sere.
Slušaj, počisti ovo.
Ja idem nazvati cvjećara.
Jesi li bila u Škotskoj ili nisi?
Uplašio si me.
Ponašaš se kao divljak. -Pitam te jesi li bila u Škotskoj.
Nisam.
Onda nemamo o čemu razgovarati.
Volim te!
Ma da. -Ako hoćeš, skočit ću kroz prozor.
Kroz koji prozor? -Želiš li da skočim?
Obrijat ću je. -Što ćeš obrijati?
Napravit ću bilo što. -O čemu to govoriš?
Čekaj! Čuješ li?
Idemo k meni?
Roditelji su ti doma.
Čega se bojiš?
Ne bojim se.
Želiš ih upoznati?
Možda. -Idemo.
Idemo.
Ovo je Rimantas. -Dobar dan. Dobar tek.
Hvala.
Hoćete li nam se pridružiti? -Ne, idemo u moju sobu.
Možda neki desert? -Hvala vam.
Poslije.
Jesi li mi uzela Tetris? -Gubi se odavde.
Možda da odemo u šetnju?
Čekao sam tvoje pismo svaki dan, kao kakva budala.
Cijelo vrijeme si se skitala po Šiauliaiju,
a ja jedini nemam pojma.
Skitala sam se između kuće i škole.
Roditelji su mi visjeli za vratom.
Znam da to nije bilo u redu.
Ali nisam znala što da radim.
Nemoj se ljutiti. -Ne ljutim se.
Moja maca se vratila.
Drukčija je, odvažnija.
Iako joj je ovo bio prvi put da je otišla, čini se da joj je dobro došlo.
Dobro je što shvaća da ne može bez mene
i što stvarno osjeća prema meni.
Malo sam se brinuo zbog Jurge,
ali među nama ionako nije bilo ničeg ozbiljnog,
pa zašto se onda brinuti?
Drugim riječima, sve je sjedalo na svoje mjesto.
Slušaj!
Samo tren.
Evo.
Bok.
Mater ti jebem!
Što ti se dogodilo s licem?
Ništa. -Pokaži mi.
Nije ništa, mama.
Dođi kad ti mama kaže.
Bože moj, zlato, kako se to dogodilo?
U grmlju.
Znači, više vam ne daju da trenirate na igralištu?
Ne govorim o ragbiju, nego o grmlju.
Kakvom grmlju?
Tražio sam novčanik i izgrebao se.
A kako je ondje završio?
Neki ga je idiot bacio.
Je li ti uzeo novac?
Ne, bio je prazan, samo osobna i autobusni pokaz.
U redu je, mama.
Ne razumijem kako smo te odgojili. Ne znaš se ponašati ni reći istinu.
Virgise!
Bože mili, zlato!
Isuse.
Boli?
Bože mili!
Ne boli, mama.
Da, to je barem 200.
Sad je bilo važno samo da me Monika ne vidi ovakvog
i da tata ne mora prodati Opel Asconu zbog tog zuba.
Je li boljelo?
Nije, kao nov je. I još bolji.
Žao mi je.
Zbog čega?
Mrzim ga. -Koga?
Brata, zbog tog zuba.
Zaboravi brata. Kao što rekoh, zub je sad još bolji.
Hajdemo živjeti u Vilnius.
Ozbiljno? -Da.
Iznajmit ćemo mali stan.
Slušaj,
a da živimo zajedno u domu?
Koja je razlika? Starci će ionako platiti.
Tvoji će platiti. -Ali živjet ćemo zajedno,
nećemo nikom reći, nitko nam neće smetati.
Samo smisli kamo ćeš se prijaviti.
Jesam.
Na litavski.
Filologija? Ti?
Evo.
Antanas i njegovi rekordi
Antanas je oborio sve rekorde.
Istrčao je sto metara.
Čak i po kiši.
Skakao je u dalj.
Po magli.
Ali rušiti nije lijepo, pa makar to bio i rekord.
Rekordi su se vratili i srušili cijeli Antanasov život
jedne lijepe, tihe noći.
Zvijezde su sjale visoko, visoko.
Ribe su spavale duboko, duboko.
To je to?
I?
Što misliš?
Pa zanimljivo je.
Super.
Što je tako smiješno?
Što to znači?
Kakvo ti značenje treba?
Zvijezde visoko, ribe duboko.
A ti negdje u sredini, krezub, sjeban.
Sviđa mi se.
Dva Širvenosa, dva Kunigaikščiųa
i vrećicu.
I jedan Bond.
Vidi, Jurga. Jurga! -Ne viči, budalo.
Što ima?
Ništa, malo smo na zraku.
Što ti je to?
Glava.
Ljudska?
Pa da.
Slušaj, hoćeš pivo?
Ne.
Dobro onda. -Dobro.
Evo, drži!
Jebote, dobro je da smo uspjeli zaraditi nešto sa strane.
Sad imam novi investicijski plan.
Ti i tvoje investicije. Znaš kako to završi.
Ma nemoj?
Ja mislim da je prošli put sve bila tvoja krivnja.
Je li? -Da.
Zašto me onda pokušavaš uvući u sve te svoje posliće?
Tebi to zapravo i ne treba.
O čemu ti govoriš?
Ja jednostavno volim zarađivati. To je kao sport.
Koliko si dugo znao,
a nisi mi rekao da je Monika u Šiauliaiju?
Bilo mi te žao.
Koji kurac? Bilo mu je žao... -Koji kurac što?
Bilo mi je puna kapa i tebe i te Monike. Kužiš?
Samo se nemoj ispovraćati po sebi.
Kakav je plan?
Plan? -Da, investiranje.
Mislim da uzmemo lovu i naručimo neke džempere.
Stavimo imena na njih, znaš, Muči umjesto Gucci
i Čavle umjesto Chanel.
I onda ih prodamo u Krasnojarsku...
Kao i obično, Mindė je davao gas kako je samo on znao.
Mogao sam razumjeti da na posao gleda kao na sport,
ali zašto bi krasnojarski tupani kupovali džempere Muči,
to je mogao razumjeti samo Mindė.
Ovo više nije bila poezija Brucea Leeja, nego njegova umjetnost.
Uzmi moj dio i radi što moraš.
Evo, izvoli.
Napokon je stiglo vrijeme
da nam pokažete što ste naučili u ovih 12 dugih godina.
Ali nema razloga za brigu.
Zadubite se u svoju temu.
Pišite jasnim, kratkim rečenicama.
Ne gledajte u prijatelje.
Vjerujte u vlastite sposobnosti.
Sretno svima.
Sreća je bila prikladna tema.
Ali činilo se prilično jednostavno.
Samo moram proći litavski, upasti na filologiju
i naći studentski dom u kojem ću na miru živjeti sa svojom Monikom.
Neće ti biti hladno? -Neće.
Imam još jednu.
Hoćeš li pročitati novine?
Pišu o tvojoj poremećenoj umjetnici.
Kako to misliš mojoj?
Ona mi je samo znanica.
Prava glava, odrezana.
Ispada da je odnijela glavu u galeriju, izvela neki performans,
nešto nacrtala i onda ostavila glavu u kafiću galerije.
Netko ju je odnio u podrum, pa ju je netko našao i pozvao policiju.
A priča se već proširila...
Glavu je dobila iz mrtvačnice.
To je ionako glava mrtve osobe.
Bacili bi je prije ili poslije.
Daj, molim te, ti umjetnici nisu normalni u glavi. Čiste gluposti.
A ona je totalno poremećena.
Možda umjetnici ne moraju biti kao svi drugi.
Sad si na njezinoj strani?
Nisam ni na čijoj strani.
Ali uzmi Brucea Leeja.
Tko bi rekao da lik koji trenira karate piše pjesme?
Dakle. -Dakle?
Isto tako nitko ne misli da ragbijaš može biti pisac.
A ta glava? Možda je to groteska.
Ali nije nikom naškodila uzevši je.
Dobro došli na prijemni ispit.
Samo nekoliko riječi.
Dobili ste tri teksta
i morate odabrati jedan, onaj koji razumijete ili koji vam se sviđa.
Zatim napišite analizu.
Imate točno dva sata.
Sretno.
Nisam se mogao sjetiti odakle je proza, pa mi je ostala poezija.
Jutro dolazi u nemirnim vlakovima.
Njegovo svjetlo sja duž metalnih tračnica.
Nebo, šuma i peron rađaju se
gdje je nekoć bila samo predivna tama.
Ne možeš napisati da je pjesma toliko savršena da i ne znaš odakle početi.
Taj mi je nemir zapeo u glavi jer sam i sam bio u takvom vlaku
i to mi je pomutilo pamet.
Taj preslatki smijeh.
Ta besmislena Morseova abeceda.
Što sam duže sjedio, to sam se teže koncentrirao.
Činilo se da u ovome nema nikakvog smisla.
Ne mislim pritom na Radauskasovu pjesmu.
Gle, možda je ovo u redu.
Naći ću posao ovdje.
Ti ćeš studirati, ja ću raditi.
Dogodine ću sigurno upasti.
Eto.
U redu.
Hoćeš bananu?
O, pjesniče iz Šiauliaija. -Što?
Pjesniče. -Kako ide?
Što? -Kako ide?
Možda da izađemo razgovarati?
Hajdemo van razgovarati.
Prilično si dobro ovo organizirala.
Prilično dobro? Daj, molim te! Genijalno je, kao da si u Berlinu.
Oprosti što sam nestao.
A gdje si bio?
Učio.
Fora.
Čuo sam da si imala nekih problema s onom glavom.
Jesam.
Gledaj, Jurga...
Imaš li vatre?
Možda želiš doći sutra na moju utakmicu?
Vidjet ćeš kako razbijamo Žalgiris.
Stvarno ćete ih razbiti?
Stvarno, vidjet ćeš.
U redu.
Vidimo se onda.
Tko je koga razbijao nije bilo tako lako vidjeti.
Nisam shvaćao što ne valja s mojom igrom.
Nadao sam se da će Jurga početi navijati
i da će sve sjesti na svoje mjesto.
Ali dogodilo se upravo suprotno.
Noge su mi klecale, ruke bile teške.
U prvom poluvremenu Jurga se nije pojavila.
Sad imamo vjetar u leđa. Jače i igrajte na njihovoj polovici.
Ne dajte im da pucaju! Scrum je, ne okrećite ga!
Sad krilo. Dogovarajte se, držite svog čovjeka, ne ostavljajte ih!
Rimse, nemoj uzimati loptu! Zakači se da imamo više snage.
Rimse, slušaj!
Zajedno! Jedan, dva, tri! Kotači!
Nismo ni pomišljali da bismo mogli izgubiti.
Mi smo uvijek bili muškarci protiv dječaka.
Uvijek smo pobjeđivali.
I ne samo pobjeđivali. Osvojiti ligu bilo je gotovo pa uvredljivo
jer nam nitko nije bio ravan.
Bili smo prva ekipa, jedina ekipa.
Zamislite onda tu sramotu kad netko pobriše pod vama
kao što smo inače mi činili.
Nisam to mogao zamisliti. Bilo je izvan mojeg poimanja.
Sve naše prijašnje pobjede počele su djelovati sramotno:
kakva korist od njih kad je sada ovako?
Da je svaka pobjeda bila važna, sve bi imalo više smisla
i poraz ne bi bilo tako teško podnijeti.
A sad se samo trzam kao na nekom raveu.
Tuc-tuc-tuc...
Što kažeš na ovo?
Za sprovod.
Planiraš maturirati u trenirci?
Mama! -A ovo crveno?
Možda crno.
Rekao si da ne želiš na sprovod.
Isprobat ćemo ovo.
Dobro, ali bez kravate.
Profesorica litavskog uvjerava te
da ti čitanje knjiga pomaže razumjeti život.
Ali nije tako.
Živiš stremeći nečemu i onda sve to nestane.
Odjednom i bez ikakvog objašnjenja.
Sada znam jedno: život je idiot.
Priđeš mu, a on te odvali po zubima.
Onako, iz čiste zajebancije.
Ali više nije bilo zabavno, samo magla u glavi,
bijes i strah da si nešto propustio.
I jesi propustio jer život nije samo idiot nego i lažnjak,
jeftina kopija.
Ako premotaš traku u glavi, napokon ćeš shvatiti,
sve ovo vrijeme živio si u svijetu fejkera i lažnjaka.
Možda sam bio spreman prihvatiti da je ovdje sve lažno.
Prave nas stvari još više živciraju.
Mogao sam uvjeriti sam sebe da je tako bolje.
Sve si sam stvoriš, kako ti se sviđa.
Mindė, hoćeš li se slikati?
Može.
Tata!
Ideš danas u Max?
Pleše ti se? -Samo sanjaj.
Hvala. -Hvala.
Šteta. -I kamo ste upali?
Ja na pravo. Mindė na međunarodne odnose.
Idioti.
A ti? -Računovodstvo.
Super. -Super.
Mindė. -Što?
Dobro, vidimo se poslije.
Vidimo se.
Što gledaš?
Ništa.
Baš me zanima kakve gaćice danas nosi.
Bakine zavjese? Ili s jagodicama?
O čemu ti govoriš?
Stvarno sereš. -Zaboravi.
Ideš danas u Max?
A što mi drugo preostaje?
Jaja su mi se skuhala.
Ja sam bez gaće.
Sranje, Mindė.
Pored Kuršėnaija s oznojenim jajima.
Uskoro ćemo ih okupirati.
Slušaj, hajdemo napraviti plakat: Mindė bez granica!
A Rims nema muda?
I tako se zapravo ništa nije dogodilo.
Uvijek sam čekao da se nešto dogodi,
nešto što će promijeniti sve.
Uvijek mi se činilo da sam najbolji i da ću uvijek pobijediti.
A sada? Kakve sam opcije imao?
I od pisanja sam odustao. Ništa od toga.
Miluje moju brodicu,
Baca moj san tamo-amo.
Kamo god se okreneš, noć
Prekriva ti oči,
Prekriva nadu u tvojem srcu.
Koga to planiraš zakopati?
Koga? Novac, sve.
Ako dođu tražiti, neće imati što uzeti.
Ubaci onda i moj.
Hoćeš sačuvati pivo za sutra?
Želim ga sad.
Dobro onda.
Sranje, zaboravili smo tvoj kasetofon.
Smatraj ga svojim.
Možeš ga uzeti, ne treba mi.
Ozbiljno? -Da, ozbiljno.
Želim živjeti bez buke.
Hvala ti.
Daj ovamo.
Kako je prošao onaj posao s džemperima u Krasnojarsku?
Prodao sam sve.
Nisam ni izašao iz vlaka. -Sranje.
Vratit ću ti tvoju lovu.
Zaboravi.
Ozbiljno ti kažem.
I ja mislim ozbiljno.
Razmišljam da odem u Indiju.
Čemu se smiješ? -Ne smijem se.
Zašto u Indiju? -Zanimljivo je.
Sjediš u tišini.
Vidiš kako žive pustinjaci.
Proučavaš jogu.
Hoćeš sa mnom? -Baš.
Pokušat ću upasti u Klaipėdu, čuo sam da ima slobodnih mjesta.
A što je s Monikom?
Monika je u Vilniusu.
A što je s tobom?
Ja sam s Južne strane.
Što je s tvojim planom B?
Plan B je otišao na Love Parade.
Bruce Lee reče da trebaš biti kao voda.
Skoro da i jesam bio.
I što s tim?
Ništa.
Sve je samo otplutalo.
Oprostite, imate li kemijsku?
Zaboravite.
Sranje, pivo... -Slušaj, slušaj!
Htio sam da budemo samo nas dvoje.
Ali ona je rekla: "Gotova sam s tobom!"
Okretao sam se kao brod bez karte.
I udario natrag ondje gdje boli.
Onda mi je zabila nož u srce.
Pa sam je potapšao po ramenu
I rekao: "Potrudi se jače!"
Bez izlaza, izbacio sam je
Da uhvatim zraka.
I?
Ne volim smrt.
To!