Nu mai respiră! Vă rog, grăbiți-vă! Repede!
- Bine. Rămâneți calm! Trimitem o echipă. - Grăbiți-vă!
Porumbel! Unde ești?
Morgane? Ce faci?
Îmi caut porumbelul. Nu l-am văzut de o săptămână.
Cred că mămica e copleșită de copilul care vine.
Dar nu te teme, tati e aici. O să facem ce ne-a spus moașa.
Respiră!
Respiră! Așază-te!
- Nu, sunt bine! - Așază-te!
- Ești groaznic! - O luăm ușor și verificăm lista.
Nu! Lasă-mă cu lista!
Trusoul. Avem.
Și valiza.
Verificăm traseele A, B și C către maternitate.
Vezi? Totul e pregătit.
Trebuie să vizitez un apartament, dar vin în cel mult 30 de minute.
Gândește-te la nume!
Când mă întorc, comparăm listele. Pa!
Pa!
Tati se întoarce repede.
De ce ești supărat? N-am deschis testul de paternitate? Și atunci?
- Alo? - Daphné, sunt Morgane.
E vorba de porumbelul meu. Nu l-am văzut de o săptămână și sunt stresată.
Nu acum. Vorbesc cu subcomisarul. E la locul unei crime.
- Te sun eu. - Stai! Ce crimă?
De ce nu mi s-a spus? Alo?
Fir-ar să fie!
Îmi pare rău pentru asociatul dv. Erați apropiați?
Da. Eu și Raphaël ne-am cunoscut când eram rezidenți la oftalmologie.
Apoi am deschis împreună clinica asta.
Soția lui încă n-a aflat. Nu știu cum să-i spun.
- Ne ocupăm noi. Nu vă faceți griji! - Mulțumesc.
Când l-ați văzut ultima oară pe dr. Raphaël Guillot?
Aseară, pe la 20:00. Am terminat târziu o operație
și a trebuit să plec urgent, să mă ocup de o problemă.
Ce problemă?
Niște greșeli dintr-un articol scris cu el pentru Jurnalul Francez de Oftalmologie.
Unul dintre angajații lor ni l-a adus aseară să-l citim.
Unele titluri erau greșite. Azi urma să fie imprimat.
A trebuit să mă ocup de corectură.
L-am lăsat pe Raphaël să scrie raportul privind operația.
Deci ați stat toată seara cu personalul editorial?
Da, până pe la miezul nopții. Dacă vreți, vă dau datele lor de contact.
Foarte bine. Le ia colegul meu. Vincent?
Vă las cu el. Mulțumesc.
Ce ai aflat, doctore?
Dle subcomisar, victima a fost strangulată cu un cablu electric.
Bună ziua! Vă rog să completați formularele astea.
- A murit aseară, înainte de 22:00. - Deci după 20:02.
La ora aia, victima a postat asta pe o rețea socială.
Asociatul mi-a zis de articolul ăsta.
A plecat imediat cu un angajat al jurnalului, să facă niște corecturi.
Poate că ucigașul a venit atunci.
Ai mintea unui copil de doi ani și jumătate!
- Morgane, ce faci aici? - Cum adică? Am venit la muncă!
Acum îmi interzici să vin la locul crimei?
Deloc, Morgane...
Karadec, știu că vrei să fii nașul copilului.
Și eu mi-aș dori asta.
Dar, așa cum ți-am zis de la început, există mai mulți candidați! Nu ți-am zis?
Așa că regret dacă te-am supărat iar.
Dar e meschin să-mi interzici să vin la locul crimei fiindcă ești supărat!
Morgane, ești în concediu de maternitate.
Rahat!
Bine.
Da. Azi e 12. Concediul tău începe azi.
Da. Așa e.
Greșeala mea.
Nu m-ar fi deranjat să fiu naș, dar nu-ți face griji! O să trec peste.
- Bine. - Atunci, ai grijă de tine, Morgane!
- Ne vedem peste patru luni. - Bine.
Atât de mult.
Bine. Ar fi bine să plec acasă.
Așa fac. Succes!
- La revedere! - Pa, Morgane!
Și ție ți-a cerut să fii naș? Asta m-a supărat.
Stați! E normal să fie o videocameră în acvariu?
- Nu. - Iată! Asta explică totul.
Peștii. Uite!
Sunt cu toții la suprafață, iar branhiile lor lucrează din greu.
- E tipic pentru o supradoză de nitrat. - Ce?
O supradoză de nitrat. Zău așa, Gilles! Asta poluează solul din Bretania.
Pe scurt, Dory, Nemo și amicii lor fac toată ziua caca în acvariu.
Rahatul lor se transformă în nitrat, o moleculă foarte toxică.
Ca să nu se otrăvească, în filtru sunt bacterii care curăță apa.
Doar că bacteriilor ăstora nu le place deloc clorul.
Așa că, dacă punem clor în acvariu umplându-l cu apă de la robinet,
după ce am pus o ventuză înăuntru, peștii încep să moară,
fiindcă rahatul se acumulează, iar nivelul nitratului crește.
- Asta omoară peștii. - E nitrit!
Scuze! Ați tot spun „nitrat”,
dar moleculele despre care vorbiți sunt de nitrit.
Ca să vezi! Nu știam că avem un laureat al premiului Nobel printre noi.
- Nitrații și nitriții sunt același lucru. - Nu chiar.
Nitriții au o moleculă de oxigen în minus și sunt mai toxici.
Dacă nitriții ar fi poluat coasta bretonă,
nu nitrații, așa cum ați sugerat dv.,
fauna marină ar fi dispărut de mult.
- Așa e. Pe internet scrie „nitriți”. - Da. Uite...
Nu vă faceți griji! Multă lume le confundă.
Morgane, te rog să-mi dai asta. O să verificăm ce conține.
Da. Vom verifica.
Am găsit o videocameră ascunsă în biroul soțului dv.
Cardul de memorie e plin, așa că n-a filmat și crima.
Dețin 15% din clinică. Am dreptul să instalez orice echipament vreau.
Nu legal. Filmarea pe ascuns a soțului vă poate aduce doi ani de închisoare.
Nu ne interesează videocamera dv., ci ce a filmat.
Soțul dv. vă înșela cu prostituate.
Aveați bănuieli?
- Când vi s-au confirmat... - Poftim?
Credeți că l-aș fi ucis din cauza fetelor ălora?
Ea e Crystal. Se vedea cu ea marțea, când eram la yoga.
Lui Ashley îi plăcea să-l zgârie pe spate.
După aia, el evita să-și dea cămașa jos în prezența mea.
Și eu i-am prezentat-o pe Nikki
pe vremea când acceptam s-o facem în trei.
Sunteți bine informată.
Și nu sunt geloasă, dacă asta vreți să spuneți.
Nu-l filmam pe Raphaël ca să nu-mi mai fie infidel.
Voiam doar să știu cine îl storcea de bani.
Îl storcea de bani? Cum așa?
Acum o lună, a retras 30.000 de euro din contul asigurării noastre de viață.
Am decis să stau cu ochii pe el.
L-am prins când îi dădea bani uneia dintre prostituate.
Bănuiesc că îl șantaja. După părerea mea, pe ea ar trebui s-o interogați.
- Puteți dovedi ce spuneți? - Normal.
Asta e de pe videocamera pe care am ascuns-o în mașina lui.
Fața ei nu apare pe filmare, dar, după tatuajul de pe mână,
s-ar putea s-o identific.
Iată! Deși nitrații din mezeluri nu sunt toxici,
flora microbiană din gură îi transformă în nitriți.
Poftim! Am avut dreptate. Tot aia e.
- Nu chiar. - Gilles!
E fix același lucru! Eu doar îl simplificam.
Scuze că încercam să rezum totul! Dacă e nevoie, pot intra în detalii.
Dar, dacă intrăm în detalii, nu mai terminăm niciodată.
Dacă e tot prostituată, victima putea s-o cunoască pe același site. Verifici?
Scuze, dar tipii care insistă cu tâmpenii când nu-i întreabă nimeni
mi se par dubioși.
- Morgane, ce faci aici? - Bună întrebare!
Ca să vezi! Un ucigaș foarte arogant umblă liber
și, dacă nu-l prindem repede, o să prindă încredere!
Un ucigaș? O lași să facă anchete când e în concediu?
- Nu intenționat. - Morgane a încurcat nitrații cu nitriții.
Dar suspectul ei era cu redactorii Jurnalul de Oftalmologie.
- Trei martori confirmă asta. - Foarte bine. Deci nu e el.
Morgane, du-te acasă! Voi veniți în biroul meu. Hai!
Trei, Morgane.
- E dubios! - Sunt trei!
Cine are trei martori?
- Ia! Te rog, pune astea în cartierul tău! - Ce e asta?
Îmi caut porumbelul. Nu l-am văzut de o săptămână.
La câte pisici am în cartier, chiar îmi fac griji.
- Stai! Nu mai e acolo? - Nu.
Morgane! E genial! Sunt foarte mândră de tine!
Stai! De ce ești mândră?
N-a dispărut. Și-a terminat misiunea.
Înseamnă că ești în sfârșit un om bun. Ai progresat foarte mult.
Stai! Vrei să spui că a plecat? Așa, pur și simplu?
Fără să-și ia rămas-bun? După tot ce am trăit împreună?
Morgane, nu mai ai nevoie de ghid. Poți zbura cu propriile tale aripi.
O să plătești pentru asta.
Bine. Îmi iau zborul. Se pare că nu mai am nevoie de astea.
Coșul de gunoi nu e aici.
- Dr. Decker? - Da, Beatrice.
Aveți o urgență la recepție.
- Mulțumesc că mă primiți. - Nicio problemă.
E imposibil să mă programez online.
- Am zis că, dacă tot ne cunoaștem... - Hai să vedem!
O cheamă Olivia.
Tatuajul e neclar în poză, dar poate fi suspecta noastră.
M-am dat drept client
și a acceptat să ne vedem diseară, la 21:00, în barul Lotus. Bum!
- Bravo, Gilles! - Mulțumesc.
- O să confirm cu Céline. - Sigur. Îi răspund.
- Acum ne concentrăm. - Da.
- Ce faceți? - Afida mă ajută să număr voturile.
Pariul legat de tatăl copilului. Până acum, avem 14 voturi pentru Timothée.
Scad comisionul meu de 20%...
Iar câștigătorii iau câte 30 de euro. Nu e rău.
- Iei comision 20%? Super! - Tu ești super.
- Vă înțelegeți de minune. - De ce nu ne-am înțelege?
Pentru că fetele sunt rele? Ce clișeu!
Nu!
- Mâncăm împreună? Hai! - Normal.
- O ador! - Și eu!
- E incredibilă. - Clar.
Ești bine? Pari cam...
Doar mă bucur să văd că vă înțelegeți așa de bine.
Scuze! Îmi dai acum cei 30 de euro? Am depășit limita de creditare.
- Da, sigur. - Super!
Stai! Tu ai pierdut.
Cum să pierd? Am votat cu Timothée.
Dar se scrie „Timothée”, iar tu ai scris „Timothé”.
- Glumești. - Biletul este anulat.
Pentru un „e”? Ce să fac dacă își scrie numele ca o prințesă?
Da. Asta e situația. Nu-i nimic. Ne vedem mai târziu.
Da, ne mai vedem.
E amuzantă. Cred că e începutul unei prietenii frumoase.
Gilles, e în regulă. Echipa tehnică va veni să te echipeze.
- Super! Vin imediat, dle subcomisar. - Bine.
- Dar are dreptate. Un „e” nu contează. - Regulile sunt reguli, Gilles.
Ar trebui să știi. Aici e poliția.
Regret că am venit să vă deranjez în timpul doliului.
- Trebuie să stați nemișcată. - Îmi pare rău. Bine.
Ați fost asociați timp de 25 de ani?
Sigur ați trecut prin multe împreună Bucurie, tristețe...
- Da. - Și rivalitate?
Da. Eu și Raphaël ne potriveam de minune.
Am înțeles că era cam fustangiu.
Din ce zice soția lui, și-o trăgea cu multe fete.
Poate că și cu soția dv.
Puțin probabil. Nu sunt căsătorit.
Un roller-coaster! Țineți-vă bine!
Gata.
Tensiunea oculară e normală. Puteți să plecați.
Nu. Stați! De dimineață, mi se pare că văd totul ca prin ceață.
- Prefer să verificăm, dacă tot sunt aici. - Foarte bine.
Nicio problemă. Așezați-vă!
Închideți ochiul stâng și citiți rândul al patrulea!
Așa... A-L-I-B-I. Alibi. Asta e?
- Nu chiar. - Vedeți? Sunt chioară.
Apropo de alibiuri, spuneți-mi...
Dv. aveți unul foarte bun.
Ce noroc ați avut că trebuia să corectați articolul când v-a fost ucis asociatul!
Altfel, ar fi trebuit să răspundeți la multe întrebări.
Cine era la clinică atunci când ați plecat?
Asistenta mea Beatrice și cel care face macheta revistei.
- Rândul al patrulea, de sus în jos? - Așa... E-X-A-T-Z-H-K.
La ce oră v-ați luat rămas-bun de la asociatul dv.?
La 20:03. Și rândul de mai jos?
E-X-A-T-Z.
La ce oră v-ați întors ca să-l omorâți?
Îmi pare rău, dar nu văd niciun simptom de glaucom.
Doar oboseală și multă imaginație.
Așa sunt eu. Am o imaginație bogată.
La fel ca dv. Semănăm mult, nu?
Nu știu despre ce vorbiți. Doar că să fiu sigur...
Rândul ăsta?
- Așadar... Y-O-E-L-K-S-F-D-A? - Aproape perfect.
Ultima literă este „i”, ca în „nitrit”. Știți asta?
Arăți bine în costum.
Ești în poziție?
Am descoperit. Sunt două uși și o ieșire de urgență. Mă auzi?
Foarte clar. Scuze! Aș vrea un whisky fără gheață, vă rog.
Când vine prostituata, asigură-te că e ea! După aia, îi punem întrebările.
- Ce se aude? - Telefonul meu provoacă interferențe.
Nu! E Afida.
Aida, scumpa mea?
Prietena ta trebuie să se calmeze și să-mi dea banii!
Scumpo, sunt în misiune. E doar o neînțelegere.
- O clipă. Mai am un apel. - Gilles! Ce se întâmplă? Ce faci?
Am o mică problemă tehnică cu Daphné și trebuie s-o rezolv.
Mulțumesc mult. Daphné, mi-ai primit mesajele?
Da. Scuze! Nu știam că e dislexică. Sigur e furioasă.
- Super! Deci îi poți da cei 30 de euro? - Nu, pentru că regulile sunt reguli...
Gilles, nu vorbi mult!
...dar i-am trimis buletine informative despre problemele de limbaj.
- Ca să nu se simtă izolată. - Nu face asta, Daphné!
Nu-ți face griji! E plăcerea mea. Știai că 80% dintre dislexici...
Morgane, ești bine? Pot să te sun mai târziu? Nu e un moment bun.
Eram sigură, Karadec. Asociatul a făcut-o.
Asociatul? Vrei să spui că încă anchetezi?
El a fost. Porumbelul meu s-a găinățat pe mașina lui.
- Ce? Porumbelul tău? - Da, porumbelul meu!
Știi dacă are apraxie sau discalculie? Apar des împreună.
Și am remarcat că îi era greu să numere voturile.
- Îi trimit materiale și despre asta. - Nu! Să nu faci asta!
Alo? Daphné?
- Bună seara! Gilles? - Bună! Da, eu sunt.
- Olivia. - Încântat.
- Pot să iau loc? - Te rog. Scuză-mă puțin!
Își bate joc! Știi ce mi-a trimis?
- Ce? - Am venit într-un moment prost?
Da. Nu, deloc! Doar că...
Daphné trimite mereu e-mailuri bizare. O să vorbesc cu ea.
O să-ți dea cei 30 de euro. Și mi-a spus că-și cere scuze.
Își cere scuze?
- Mă duc să-mi pudrez nasul. Te superi? - Nu, deloc.
Cum adică? Își cere scuze sau nu?
Bun. Deci ai găsit găinaț pe mașina doctorului Decker.
Dar nu înțelegi! El e mesagerul meu karmic.
N-a dispărut pur și simplu. Și-a schimbat clientul.
Dacă porumbelul meu a făcut asta, karma lui e mai proastă decât a mea...
Încetează! Știu că tu crezi că nimeni nu mai poate rezolva cazul.
Dar niște oameni foarte competenți se ocupă de asta. Bine?
Așa că te rog să ne lași să ne facem treaba. Mulțumesc.
Știi ceva? Sper că diseară nu iese cu bicicleta.
Dacă mă mai insultă așa, s-ar putea să aibă niște probleme cu roțile.
Nu! Stai! Nu-i sabota bicicleta! E periculos.
Afida?
- Gilles? Unde e fata? - S-a dus să-și pudreze nasul.
Patul pare în regulă. Te-ai gândit la mobil?
Am analizat din toate părțile, dar nu se leagă!
Așa e. Legăturile nu par prea sigure.
Ai ales o jucărie?
Verii mei ne-au dăruit un koala, o balenă și un cangur-pitic...
Alibiul nu mă convinge.
Tipul și-a petrecut seara cu trei martori.
Atunci, când și-a omorât asociatul?
Despre ce vorbești?
La fel ca tine. Despre paturi, mobiluri și canguri-pitici...
Ascultă! Știu că ești foarte stresată că urmează să naști.
E firesc, dat fiind riscul de preeclampsie la vârsta asta avansată,
dar îți proiectezi temerile asupra anchetei.
Ai făcut lista de nume?
Nu. Recunosc că n-am avut timp.
Bine. Dacă vrei, ți-o pot citi pe a mea ca să te inspir.
Da! Super!
Astea sunt doar primele idei, dar...
Am scris
Arthus, Eloi,
Grișka, precum străunchiul meu...
Familia Bogdanov? M-am gândit și la asta.
Dacă avea un frate geamăn, apărea în datele familiei. Deci nu e asta.
Scuze! Continuă!
Dintre numele mai tradiționale, îmi plac Grégoire,
Amaury, Léon...
- Stai! Léon? - Da. De ce? Îți place și ție?
Da, mult!
- Un ucigaș plătit. Asta e explicația. - Morgane, nu lucrezi la ancheta asta.
Doar dau o mână de ajutor.
Crede-mă că ai nevoie, dată fiind fixația ta dementă cu prostituata.
- Nu căutăm o fată, ci un asasin plătit. - Care asasin?
Tipul care a staționat în fața clinicii în ziua crimei.
Pentru că ieri, când m-am întors acolo,
am văzut 18 mucuri de la aceeași marcă de țigări
chiar lângă un loc de parcare.
Dat fiind că durează vreo cinci minute să fumezi o țigară,
asta înseamnă că cineva a stat mai bine de două ore
parcat în fața clinicii.
Bine. Să zicem că așa e! Îmi spui cum îl putem identifica?
După numărul de înmatriculare, pentru că, în zona clinicii,
parcarea se plătește online, introducând numărul de înmatriculare.
Așa că am sunat la primărie din partea ta.
Mi-au dat adresa asasinului angajat de doctorul Știe-Tot.
E vorba despre un anume Sacha Bartoli,
cu domiciliul pe Rue de Saule, la numărul 19.
Ai sunat la ușa asasinului fără să mă avertizezi?
Scoate arma! S-ar putea să fie periculos.
- Bună, puștiule! Părinții tăi sunt acasă? - Zach, ce ți-am zis despre ușă?
- Bună ziua! - Bună ziua!
Sacha Bartoli?
Poliția Lille. Mă bucur că v-am găsit.
- O fixație? - Bine. Lasă! Hai înăuntru!
- Ne permiteți? - Normal că ne permite!
Bănuiesc că dv. ați încercat să mă prindeți în barul Lotus?
Da, iar faptul că ați fugit de noi nu vă ajută deloc.
N-am greșit cu nimic. Nu puteam ști că e polițist colegul dv.
Am văzut că era înarmat, așa că m-am temut pentru viața mea.
Înțeleg. Deci n-are nicio legătură cu uciderea doctorului Raphaël Guillot?
Nu știu cine e bărbatul ăsta.
E surprinzător, pentru că avem o filmare în care îl amenințați în mașina lui.
Hai, mințiți în continuare! Agravați-vă situația!
Spune-mi... Mama ta fumează?
Și știi vreun asasin?
Nu?
- Stai! Tu ai desenat astea? - Da.
- Fir-ar! Sunt minunate. - Dv. sunteți aici?
Ești talentat.
În clipul ăsta, victima vă dă 30.000 de euro.
Așa că bănuiesc că nu era un simplu client.
Tare!
De unde îl știți? Pentru ce erau banii?
Zach, te rog să mergi cinci minute în camera ta, să te joci.
Du-te, scumpule!
Fiul dv. e legătura? Banii erau pentru el?
E fiul lui?
Nu! Nu e fiul lui. E un pacient.
Zach a fost operat de dr. Fustangiu. Am dreptate?
Mă rog. Operat... Mai degrabă ciopârțit. I-a distrus ochii, nu?
Spuneți-i! Vom câștiga timp.
Bine. Mă ocup eu.
Vedeți florile-soarelui? Sunt făcute perfect, nu?
Proporțiile... Zău așa! Fiul dv. desenează foarte bine.
Doar că e o problemă.
Cercurile astea albastre arată greșit, nu?
Nu e nimic albastru în floarea-soarelui.
De fapt, este.
Doar că n-ar trebui să-l vedem.
Bine. După cum știți,
în natură sunt multe culori pe care ochii noștri nu pot să le vadă.
Se numesc „infraroșii” sau „ultraviolete”.
Dar, de exemplu, ochii insectelor văd excelent ultravioletele.
Așa le atrag florile. Petalele lor sunt pline de ele.
Când ochii noștri văd o margaretă amărâtă sau o floarea-soarelui mucegăită,
albina Maya vede asta!
Karadec! Îți amintești seara în care am luat LSD?
Oricum, ideea e că aceste cercuri albastre sunt ultraviolete.
Pentru că, spre deosebire de restul oamenilor, fiul dv. le vede.
Vede ultraviolete?
- Cum se poate? - A fost operat greșit.
În ochiul uman există un filtru pentru ultraviolete care se numește...
Cristalin.
Oamenii care au cristalinul afectat pot să vadă ultravioletele.
Ca Monet.
Bună ziua!
În 1923, Claude Monet a suferit o operație de cataractă care a mers prost
și i-a afectat cristalinul.
Așa că în tablourile lui ulterioare au apărut nuferi albaștri bizari,
pentru că el vedea ultravioletele.
Iar fiul dv. a pățit același lucru.
Asta înseamnă că, peste o vreme, va orbi.
Aveți pe cineva care să stea cu fiul dv.?
Vom continua discuția la secție.
Vă ascult.
O colegă escortă mi l-a prezentat pe dr. Guillot.
Observasem de câteva luni că Zach se uita cruciș.
Ea mi-a zis că avea un client oftalmolog care mi-ar oferi un preț bun.
I-ați cerut doctorului Guillot să vă opereze fiul?
Așa e.
- Și după aia? - După aia, nimic.
A zis că a mers foarte bine.
După câteva săptămâni, învățătoarea mi-a zis că Zach nu vedea tabla,
așa că am fost la alt specialist,
care mi-a zis că ochiul lui era afectat și că s-ar putea să orbească.
- Deci dr. Guillot a greșit operația? - Da, a greșit-o.
Pentru asta v-a oferit bani? Ca despăgubire?
Ca despăgubire? Nu. Voia să se protejeze.
Credea că poate să cumpere orice, chiar și sănătatea fiului meu.
I-am aruncat banii în față.
Apoi, ticălosul și-a schimbat tactica.
A făcut capturi de ecran cu profilul meu de escortă.
A zis că, dacă îl reclam, le trimite la școala fiului meu.
Așa că am luat banii și am plecat.
Nu l-am mai văzut niciodată.
E clar că aveți o relație complicată cu adevărul.
E un tichet de parcare. În seara crimei, mașina dv. a staționat în fața clinicii.
Cum explicați asta, dacă nu l-ați mai văzut niciodată?
Drace! Nu înțeleg.
Bun. La 19:45,
cei doi chirurgi termină să-l opereze pe pacient.
La 19:48, îl vede pe dr. Fustangiu întorcându-se la birou.
La 19:50, tipul de la revistă vine cu articolul lui.
Apoi, suspectul nostru îl duce în cabinetul doctorului Fustangiu
și fac o poză.
La 20:03, dr. Știe-Tot pleacă cu tipul de la revistă
și rămâne cu el până la miezul nopții.
Atunci, când i-a făcut felul? Îmi scapă ceva.
Léon, tu ai vreo idee? Léon?
Léon!
- Ce ai făcut, Morgane? - Ne jucăm împreună.
Dar ăla e un cadavru, nu?
Ai luat „N”-ul?
Plinta! Alegem culoarea plintei.
Uite! Albastrul ăsta pastel e drăguț. Dacă nu, îmi place și verdele ăsta.
Henri fură lucruri de jos. E în regulă?
Nu acum, Théa! Suntem ocupați. Te rog, dacă poți...
- Cum să fure? Nu poate să facă asta! - Deci acum e Léo, nu Léon?
- Super! Pentru că Léon e nasol. - E numele străbunicului meu!
A murit în tranșee!
- Henri! - Morgane! Bună!
Ai venit la țanc, fiindcă voiam să te sun în legătură cu chiria pentru martie.
- Și pentru aprilie. - Da...
- Vorbim mai târziu despre asta. - Bine.
Nu te deranja! Doar iau câteva lucruri.
Asta și asta.
- Pleci într-o călătorie, Henri? - Merg la un concurs de pescuit raci.
- La Rotterdam. Asta e mama. - La Rotterdam?
Cu portretul mamei?
Da. Bine, copii. Vă spun la revedere!
Aveți grijă de mama voastră!
Draga mea prietenă, ai grijă de tine!
- Dubios! - Foarte dubios!
Extrem de dubios!
Morgane, plintele! Albastre sau verzi?
Da. E mama micului Zach.
Credem că mașina ei a fost parcată lângă clinică în ziua crimei.
Ați observat-o când ați plecat?
- Doctore, o ultimă întrebare. - Dnă Alvaro, ce mai pot face pentru dv.?
- Poate că aveți glaucom la celălalt ochi? - Nu! Magenta.
- Ce faci? - Dv. ați fost.
Morgane, te rog să-l lași în pace. E de ajuns.
Stai! Vreau să vă arăt ceva. O să vă placă. Scuzați-mă!
Perfect! Ăsta e programul clinicii.
Fiecare doctor și asistentă are propria sa culoare.
Dv. aveți albastru.
Cadavrul nostru avea roșu, iar Béa are verde.
Dacă mă întorc
la data operației lui Zach,
iată ce apare! Magenta.
- Cine are magenta? - Nimeni. Poate că e o greșeală.
„Nimeni. Poate că e o greșeală.”
Doar că magenta nu e o culoare obișnuită.
Nu e o culoare spectrală. Nu există!
Lobii noștri temporali o produc când vedem simultan roșu și albastru!
Iar doi oftalmologi n-ar fi putut să nu știe asta.
- Ești bine, Morgane? - Da!
Ce ziceam?
Da. Magenta e culoarea minciunilor și de-asta ați ales-o drept cod
când dv. și asociatul dv. făceați schimb de operații în secret.
Pentru că nu Guillot i-a distrus ochii micuțului Zach, ci dv.!
Iar ăsta e mobilul lui!
Da!
- E adevărat ce a spus? - Nu chiar.
Tehnic vorbind, lobul occipital gestionează văzul în creier,
nu lobul temporal.
Dar în rest, are dreptate.
Vorbește serios?
Raphaël era un afemeiat patologic. Soția lui a știut întotdeauna asta.
Ar trebui să mergi la clinică...
El încerca să păstreze aparențele.
Bănuiesc că era o formă de respect pentru căsnicia lui.
Așa că îl înlocuiați la anumite operații ca să-i acoperiți infidelitățile?
Uneori, făceam schimb de operații. Asta n-a provocat niciodată probleme.
Dar, de data asta, din cauza oboselii, am fost imprecis.
Din cauza oboselii?
Da.
Am găsit asta la dv. acasă.
E Dyskinedopa, un medicament pentru boala Parkinson.
Îl luați în secret din 2022.
Sunteți bolnav, doctore.
Ascundeți asta ca să puteți continua să practicați.
Vorbesc serios. Ai ajuns la termen. N-ar trebui să ignori durerea uterină.
Gilles, spre deosebire de tine, eu am făcut deja trei copii.
Știu diferența dintre o contracție și o durere de burtă.
Ăsta e chebapul de la prânz. Iată!
Boala e la început.
În acest stadiu, medicamentele opresc 99% din tremur.
În ziua aceea, a început să-mi tremure mâna în timpul operației.
Am vrut să cred că evitasem ce era mai rău.
Dar, când Raphaël mi-a spus ce a zis mama copilului, am înțeles că nu era așa.
Atunci i-ați spus asociatului dv. despre boală?
- Da. - Drept mulțumire că l-ați acoperit
atâția ani, a zis că vă denunță la Colegiului Medicilor.
Iar dv. ați hotărât să scăpați de el.
Vă înșelați.
Pentru mine, greșeala făcută cu Zach a fost ca un șoc electric.
Am hotărât să mă autodenunț la Colegiul Medicilor.
În seara morții lui Raphaël,
eram în redacția Jurnalului Francez de Oftalmologie.
Cum aș fi putut să-l omor?
Chiar pare imposibil, dacă nu cumva a fost implicat un terț.
Acesta e desfășurătorul dv. telefonic.
Ați sunat la acest număr.
După câteva ore, mobilul cu acest număr a fost localizat lângă clinică
chiar la ora crimei.
Am făcut verificări, iar numărul îi aparține acestui individ,
condamnat de mai multe ori pentru violență și șantaj.
Știți ce cred? L-ați angajat să vă facă treaba murdară.
Apoi, în timp ce dv. vă creați alibiul perfect,
el v-a eliminat asociatul.
I-a tras-o!
L-am sunat pe tip. E adevărat.
Dar nu e asasin plătit.
E tatăl micuțului.
Tatăl lui Zach?
Da. A venit cu el în ziua operației.
Când am realizat ce făcusem, am vrut să-mi cer scuze,
dar s-a înfuriat rău la telefon.
N-am îndrăznit să-i spun că eu îi mutilasem copilul, nu Raphaël.
Credeți că l-a omorât din cauza mea?
Bun. Suspectul se numește Yohann Marouani.
Nu l-a recunoscut oficial pe Zach, dar el e tatăl lui.
Știm că ia des mașina mamei lui Zach.
Doctorul e tare. Jos pălăria!
Am auzit că l-ați eliberat pe dr. Decker?
Nu! Morgane, ce mai cauți aici?
Nu e aici ca să lucreze, ci fiindcă dăm o petrecere pentru copil.
Petrecere fericită, Morgane!
Are contracții de câte 40 de secunde, din patru în patru mine.
Încetează, Gilles! Ți-am spus că e de la chebapul de la prânz!
Nu asta contează. Concentrați-vă! Doctorul a dat vina pe un nevinovat!
Morgane, ajunge! Bine?
Suspectul tău are alibi.
Nu e făptașul doar fiindcă știe mai multe decât tine despre sulfat și sulfit!
Acum, du-te acasă, până nu ți se rupe apa! Hai!
Ce mai contează o condamnare nedreaptă?
- Poliție peste tot. Dreptate, nicăieri. - Așa e. Bine.
Uite-l pe noul suspect! Încă nu-l putem localiza,
dar mișcările lui din seara crimei sunt dubioase.
Dacă sunt dubioase, ceva e în neregulă. Dă-l în urmărire!
- Are cazier penal? - Da. Șantaj și violență.
Frumos!
Morgane, să nu te mai văd până nu ți se termină concediul!
Am zis-o! E bine. Să continuăm!
Doctore! Scuze că vă deranjez. Aveam o ultimă întrebare pentru dv.
Bună seara, dnă Alvaro!
El se vede prea clar, spre deosebire de dv.
Bănuiesc că e o nouă încercare de a-mi demonstra vinovăția?
Exact.
Fir-ar! E cald.
Încă de la începutul acestei anchete,
am plecat de la presupunerea că asociatul dv. a murit
după 20:00 doar pe baza acestei poze,
pe care ați postat-o la 20:02.
Fir-ar!
Doar că, dacă ne uităm mai bine, vedem că dv. vă vedeți ca prin ceață,
în timp ce el se vede foarte clar.
Asta m-a făcut să mă gândesc la ceva foarte excentric
și anume la pozele mortuare din secolul 19.
- Înțelegeți ce vreau să spun? - Nu prea.
Deși ador lecțiile dv. de cultură generală aproximativă...
- Chebap nenorocit! - ...cred că vă e rău.
- Să chem ambulanța? - Nu! Sunt bine!
Așa cum vă spuneam, în secolul 19,
oamenilor le plăcea să-și facă poze
cu cadavrul înainte de înmormântare, ca să aibă o amintire.
E ciudat, dar fiecare face ce vrea.
Rahat! Ca imaginile să fie mai puțin sinistre,
ideea era să-l facă pe mort să pară viu în poze.
Îl sprijineau, îi deschideau ochii și îl machiau
ca să pară viu,
iar iluzia era aproape perfectă...
Mamă!
Mă așez puțin. Bine?
Am zis „aproape”. De ce?
Deoarece aparatele foto de atunci
aveau timpi lungi de expunere
și, date fiind oscilațiile lor infime,
cei vii apăreau mereu în ceață,
iar cei morți nu se mișcau, așa că se vedeau clar.
Da! Stați! Ajutați-mă!
Fix asta s-a întâmplat cu asociatul dv.
El se vede clar, iar dv. vă vedeți ca prin ceață.
Pentru că deja murise când ați făcut poza. Da!
Vai! Stați! Bine.
Mă întind puțin. Așadar...
Bănuiesc că asociatul dv. v-a spus că vă va denunța.
Dv. ați rămas calm
și ați efectuat o ultimă operație cu el.
Apoi, la finalul operației, l-ați strangulat.
V-ați pus boneta lui ușor de recunoscut,
ați trecut cu masca prin fața lui Beatrice,
iar ea v-a confundat cu el.
Apoi v-ați întors în sala de operație
și i-ați târât cadavrul până în biroul lui,
intrând, desigur, pe cealaltă ușă.
Apoi a venit tipul de la revistă. Ați făcut un selfie cu cadavrul,
asigurându-vă ca masca să-i ascundă urmele de pe gât.
Apoi ați folosit pretextul că trebuie să corectați articolul
ca să părăsiți clinica.
După ce îl sunaserăți în acea dimineață, dv. știați
că tatăl micuțului Zach avea să fie în zonă.
Și atunci...
Fir-ar să fie!
Mai ajutați-mă o dată!
V-ați ucis asociatul și v-ați creat un alibi solid.
Crima perfectă!
- Fir-ar! - Sigur sunteți bine?
Nu. Sigur nu e de la chebap. Chemați-mi o ambulanță! Repede!
Da, Yohann Marouani.
E căutat pentru crimă și poate fi periculos.
Bine. Țineți-mă la curent! Mulțumesc.
Judecătorul va emite un mandat de căutare pentru suspect.
Ai noutăți? Încă nu.
- Ești bine? - Da. De ce?
Nu... Așa.
Da, Timothée? Nu, nu e aici.
- Sper că n-ai văzut-o pe Morgane. - Nu.
Nu, nici el nu știe. Dar de ce? Încă nu s-a întors?
Da. Bună ziua! Aș vrea un bilet spre Rio. Cât mai repede cu putință.
- Aia nu e ambulanța. - Îmi pare rău. Trebuie să fug.
Da, Xavier Decker. Sunt membru Sky Platinum.
La 18:00? E perfect. Mulțumesc, domnișoară. O zi bună!
Sunt în travaliu! Trimite pe cineva!
Sunt la clinică!
Trebuie să recunosc că sunteți bună.
Fără această problemă regretabilă, sigur m-ați fi arestat.
Am nevoie de o anestezie epidurală! N-am mai născut fără una!
Poftim! Niște paracetamol
- vă va ajuta. - Nu e amuzant.
Trebuie să plec. Succes! Sper să nu ne mai întâlnim niciodată.
Ce se întâmplă, Morgane?
El e ucigașul,
iar eu sunt în travaliu!
Ajută-mă, Karadec!
Chem o ambulanță.
E prea târziu, Karadec. Vine.
Vine!
Sunteți doctor. Ajutați-o!
Sunt oftalmolog, nu obstetrician!
- Ajutați-o! E un ordin! - Foarte bine.
- Ce faceți? - Calmați-vă! Caut niște lucruri!
- Ești bine, Morgane? - Nu!
Acoperiți-o!
- Ce e aia? - Morfină.
- O s-o otrăviți. Lăsați-o imediat! - Dă-mi-o!
Morgane!
Ești bine, Morgane?
E bine.
- Îmi permiteți? - Scoateți copilul odată!
Capul a ieșit.
- Împingeți tare! - Bine. Așa.
E foarte bine. Continuați!
Împingeți!
- Împingeți! - Împinge, Morgane!
- Împingeți! - Hai! Împinge!
- Încă puțin. Hai! - Mi se rupe perineul!
Nu. Ăla e planșeul pelvian.
- Taci! - Oricum...
Foarte bine. Continuați! Împingeți! Hai! Încă puțin!
Poftim! Luați-l!
Hai! Tăiați cordonul!
Copilul meu...
- Hai! Tăiați cordonul! O tăietură. - E bine.
Dă-mi-l, Karadec!
Copilul meu frumos!
Am reușit, Karadec. Am făcut-o!
Îi sun pe doctori și îl anunț pe Timothée că totul e în regulă.
Cine e aici? E Léo!
Cred că a fugit.
Tâmpitul! Rahat!
- A fugit, nu? S-a dus. Da... - Rahat!
M-au sunat colegii de la Circulație. Dr. Decker a fost arestat.
E la camera de gardă din Lezennes, cu o gleznă ruptă.
Bine, am înțeles.
- Morgane și copilul sunt bine? - Da.
Sunt bine. Ea e în salon, cu copiii și cu Timothée.
- Vrei să-l ții? - Da.
N-o trage pe mama de păr!
Chiar e drăgălaș.
- Iar tu trebuie să-ți legi trompele. - Ce amuzant!
Încă un blond.
Asta nu s-a schimbat. Dă-mi-l și mie!
Stai! Pune mâna sub capul lui, ca să-i sprijini gâtul!
Cred că Eliott e mai obișnuit cu copiii decât tine.
Da. Mă descurc. Lasă-mă să-l iau!
Nu stă comod.
Putem intra? Trebuie să-l spălăm pe Léon.
- Nu! Nu e Léon, ci Léo. - Scuze!
Cum adică „Léo”? Am zis „Léon”.
Dar nu-i place lui Théa. Și nici lui. Nu-i place „Léon”.
- Vezi? - Despre ce vorbești?
- Vă lăsăm să vorbiți. Vii, Eliott? - Da.
Scrieți „Léon”! Așa am stabilit.
Stați! N-am stabilit nimic.
Nu înțelegi că nu-i place „Léon”?
Uite! Plânge pentru că nu-i place.
Nu eu scriu numele, așa că...
Morgane, eu decid. Tu nu ești într-o stare adecvată. L-É-O-N!
Nu! E „Léo”. Iată! Acum nu mai plânge.
Ascultă-mă! Când o să scoți din tine o bucată de carne de 4 kg
printr-o gaură de șoarece, fără anestezie, o să poți să alegi numele.
- Până atunci, eu decid! Ai înțeles? - Dar eu am ales multe până acum?
Am ales maternitatea, doctorul sau culoarea plintelor? Nu!
Nici n-am ales să fac un copil cu tine!
Ai luat ce te-am rugat?
Mulțumesc.
S-a zis cu tine, fetițo.
Ăsta e testul prenatal cu ADN al lui Morgane.
Proba TG.
Probabilitatea de paternitate e 99,999%.
- Și? - Și regulile tale spun că plătești
când identitatea tatălui e sigură, dar 99,999% nu e sigur.
Pariurile tale sunt nule. Dă-mi banii!
De fapt, 99,999% înseamnă 100%. Nu, Gilles?
Da. Explică-i de ce nu scrie 100%!
Deși marja de eroare e minusculă, în reguli scrie „sigur”,
așa că, dacă stăm să ne gândim, noțiunea de siguranță absolută
e cam relativă.
- Scrie că TG are 99,999%... - Bine. Ești un laș, Gilles! Uite!
Scrie: „Timothée Guichard: 99,999%”.
Asta înseamnă 100%.
Înseamnă că el e tatăl. Vorbim de statistică.
Scuze, dar TG nu e Timothée Guichard.
Cum adică nu e Timothée Guichard?
Nu. TG înseamnă „test genetic”.
Ca să nu încurcăm probele, le-am denumit TG, TG2 și TG3.
- Adică testele genetice unu, doi și trei. - Ești prost?
- Nu poți folosi inițiale, ca toată lumea? - Atunci, al cui e primul test?
Păi... Primul test a fost...
O cafea?
DUPĂ CÂTEVA ZILE
Fir-ar să fie! Nu se poate! Blochează strada!
- Bagă sirena, ca să se dea la o parte! - Nu. O să plângă copilul.
La ce oră să-l iau săptămâna viitoare? La 18:00?
Da. Sigur. Tu o să-i faci baie. Te descurci?
- Da, sigur. Normal. - Bine.
De vinerea viitoare, împărțim tutela. Îl aduc la 18:00...
Putem improviza. Nu e nevoie să...
Cred că e mai bine să avem un program.
- Copiii au nevoie de o structură. - Evident.
Nu, Léo? E bine să fie un program.
Tati are dreptate. Da...
E adevărat. „Léo” i se potrivește.
- Știi ceva? Eu cobor aici. Nu mai pot! - Te ajut.
Ce se întâmplă acolo? Cu tine vorbesc!
Nu! Nu iei scaunul!
Ești nebun? Nu! Pune-l acolo de unde l-ai luat!
Cu tine vorbesc! Ce se întâmplă?
Henri nu și-a mai plătit impozitele din 1950, a dispărut, și nu știm unde.
Evacuați chiriașii? Vă amintesc că suntem în Franța, țara drepturilor omului.
În plus, abia am născut, așa că gura!
Aveți contract de închiriere?
- Tu poți face duș dimineața. - Nu!
Ia-o pe Chloé, ține-o pe genunchi și pune-ți centura!
Nu poți să iei și camera, și dușul.
- Ce faceți aici? - Hai!
Ia! Tu stai aici!
Mie îmi spui să mă grăbesc? Foarte amuzant.
- Nu încap gențile. - Morgane, îmi explici ce se întâmplă?
Hai! Nu e loc. Până la urmă, am schimbat planul.
Începem să împărțim tutela la tine acasă.
N-ai prea fost prezent în timpul sarcinii.
Te poți revanșa așa. Iată!
Stai! Ai uitat asta! Ia! Pune-o acolo!
O să treziți copilul!
Hai, Kara! Pornește sirena!
Subtitrarea: Cristina Andone