BASERT PÅ BOKEN AV LAURA LIPPMAN
Her.
Mr. Durst?
Hva er det?
Krabbe på toast.
Nei. Nei takk.
Unnskyld.
Takk.
Esther Williams?
Allan.
Hvor er Mr. Schwartz i kveld?
Han er utenbys i forretninger.
Jeg sitter i kvinnekomiteen.
- Vi arrangerer dette. - Hadde du noe med menyen å gjøre?
For det er mer skalldyr og svinekjøtt enn på en tysk ølservering.
Vi hadde sabbat-meny på Suburban, og da var det ingen som kom.
Det er sjelden jødedommen er moderne.
Du må hindre meg i å drikke på tom mage,
ellers våkner jeg på gressplenen i morgen tidlig.
Du ser ut som du kan takle noen drinker. Helt voksen.
Det er du som er gift og komitémedlem.
Snart har dere vel mange små Schwartz-barn som løper rundt?
Maddie. Hei. Hallo.
Unnskyld, Maddie. Unnskyld.
- Ikke tenk på det. - Nei, nei. Jeg...
Nei, nei. Jeg mener, beklager oppførselen min den kvelden.
- Det har jeg lenge hatt behov for å si. - Vi var så unge. Hvorfor tar du det opp?
Fordi faren min ikke er noen bra mann.
Og hvis jeg trenger noen drinker på tom mage for å si det...
- L'chaim. - Jeg tror du trenger frisk luft.
Når fikk du vite det?
- Det var du som tok det opp. - Jeg...
Jeg hørte dere hviske til hverandre, kanskje en uke før skoleballet.
Jeg så hvordan du så på ham, og da visste jeg det.
Og så var det maleriet av deg i sjøen.
Jeg ville bare såre deg.
- Meg? - Fordi jeg klandret deg for...
Men jeg vet bedre nå.
- Jeg vet hva han gjorde mot deg. - Nei, det vet du ikke.
Men du kunne dra hjem om kvelden. Jeg måtte bo sammen med ham.
- Syns du det er morsomt? - Det er festlig, Allan.
Du var ikke den eneste jenta.
Hva mener du?
Han hadde flere jenter, Maddie.
Unnskyld.
Unnskyld. Jeg er akkurat som faren min.
Lukk døren.
Vet du, mamma...
Du har alltid sett så rart på meg. Da jeg var liten også.
Som om det var noe galt, og det bare var du som så det.
Og så leste jeg dagboken din...
Og jeg skjønte at jeg minnet deg om noe du ikke ønsket å bli minnet om.
Men jeg er sønnen din.
Ikke disse mennene som var her før meg.
Unnskyld. Jeg bare...
Jeg ville takke din mor for at hun fant min datters morder.
Du kan komme inn, Mr. Durst.
Vær så god.
Jeg skylder dere begge en unnskyldning.
Det neste barnet ditt vil få vite sannheten.
Mamma!
Hjelp! Noen må hjelpe oss!
Kom fort!
OK. Du må presse, Ms. Morgenstern!
- Mrs. Schwartz! - Mrs. Durst!
Press, press!
Hva er det?
Artikkelen din...
...trenger en god retning.
Nei, vent! Jeg trenger deg!
Cleo?
Nei!
Madeline Schwartz, journalist i The Star, er innlagt på sykehus
etter å ha blitt knivstukket av drapsmistenkte Stephan Zawadzkies mor
i et drapsforsøk og et etterfølgende selvmord.
Madeline Schwartz var ikke bare en kollega,
men også en privat venn.
Jeg slutter meg til hele byen i bønn.
Ifølge politiet var ikke Mrs. Schwartz på oppdrag for The Star
da hun besøkte Zawadzkies hjem.
Om det er noen kopling mellom disse sakene er fremdeles et mysterium.
Dette renvasker Stephan Zawadzkie for drapet på Cleo Johnson.
Det rapporteres at politiet nå fokuserer på andre mistenkte.
Hvor skal du?
Bli her.
Det var ikke meg. Jeg elsker kona mi.
Hva var i så fall motivet?
Hør på meg, mann. Hvorfor hører du ikke på meg?
Hei, hva skjer, T-Man?
Teddy?
Politiet tok faren min. Vet du noe?
Kom her, mann.
Hva vil du, mann?
Jeg har noe til deg.
Hva er det? Vet du hvem som drepte moren min?
Kom igjen, mann. Snakk med meg.
Det var viktig, Mr. Gordon. Det kan jeg si.
Hei, Reggie.
Alt i orden her, sjef?
Fin-fint. Bortsett fra at vi har drapsetterforsker Platt her.
Godt å se deg, Reggie.
Jeg bare... Jeg tenkte det ville...
...det ville glede dere å høre at Slappy Johnson nå er hovedmistenkt.
Vet du hvorfor han beskylder deg for drapet på Cleo?
Han og Cleo hadde en skikkelig krangel her en kveld. Det er alt jeg vet.
Reggie har fått litt for mange slag i hodet.
Han glemmer at han ikke trenger å svare på ting to ganger.
Vi snakket med politiet etter begravelsen.
Ja, men du glemte å fortelle om Cleos store gevinst på julaften.
Og at hun var sjåfør i attentatet mot Myrtle Summer.
Ja?
Vet du, Mr. Gordon, jeg lurer på hvordan du kan kalle deg raseforkjemper
når en svart mann er på vei i fengsel for en forbrytelse han ikke har begått.
- Har du hørt om den afrikanske cikliden? - Det kan jeg ikke si jeg har, Mr. Gordon.
- Jeg trodde ikke du var ekspert på fisk. - Nei, det er det Reggie som er.
Han er ekspert på livet i havet. Det er sånn jeg vet at hodet hans fungerer.
Du kan spørre ham hva som helst om disse fiskene.
Fortell om denne her, Reggie.
Kakadue-ciklide.
Det stemmer. Fortell hvor den kom fra.
Helt fra hjemlandet.
Over 800 arter fra tre ulike innsjøer i Afrika.
Og forklar hvorfor de dreper hverandre. Si det.
Det gjør de bare når de ikke kommer fra samme sjø.
Akkurat som oss.
Den hvite mann tror vi er like alle sammen, men vi kan se forskjell.
Ja, det kan vi.
God natt, mine herrer.
Det er andre gang på under en uke at noen har sittet her
og fortalt at Cleo vant stort i julespillet.
Enten har Platt og den jødiske journalisten samme dårlige kilde,
eller så er det noe du skjuler.
Jeg sa jeg hadde tatt meg av det.
- På julaften, akkurat som du ba om. - Jaså?
For jeg husker ikke at jeg ba deg dumpe henne i den pokkers fontenen.
Ja, beklager. Du har rett, sjef.
Jeg vet ikke hva jeg tenkte.
Du vet ikke hva du tenkte?
Politisjef Stassley? Vi må ta en prat.
Hei, Maddie.
Maddie?
Hvordan går det, tøffing?
Hvordan føler du deg?
Stephan Zawadzkie snakket til slutt. Han prøvde å voldta Durst-jenta,
men klarte det ikke og lot henne ligge i kjelleren.
Moren fant det ut og bestemte seg for å løse problemet.
- Moren er død. - Å, herregud.
- Nå... - Tenk om han lyver.
Det gjør han ikke.
Blodet under Tessies negler stemmer med morens blodtype.
- Jeg vet hvem som drepte Cleo Johnson. - Maddie, ikke tenk mer på Cleo Johnson.
- De har arrestert mannen hennes. - Å nei. Nei, nei.
Hør på meg, Maddie.
- Du skal bare tenke på å bli bedre. - Nei, jeg vet at det ikke var ham.
Du kunne ha blitt drept.
Du...
Hva var det som skjedde der?
Hva sa hun til deg før hun...
Hvis du tror du skal få skrive denne saken...
...har du større baller enn jeg noensinne har trodd.
Maddie. Folk lurer.
Kom igjen. Ledelsen presser på.
Si til Marshall at saken handler om Cleo Johnson.
- Marshall vet at det er din sak. - Og det er min sak.
- Greit. Hvem tror du det var? - Du må gå.
- Hør på meg, Maddie. - Min sak.
- Sir? Bli med meg, ellers... - Maddie...
...må jeg tilkalle vaktene. Sir?
Få ham ut.
Si til Marshall at Zawadzkie er gammelt nytt.
Cleo er den store saken.
Min sak.
Tessie?
"Det er svært få mennesker
som mottar sannheten fullstendig og rystende.
De fleste får den i fragmenter."
Jeg har ikke tid til fragmenter.
- Jeg trenger den nå. - Ellers?
Ellers får ingen svar på hvem som drepte Cleo Johnson.
- Ellers ser ingen hvor flink du er? - Ambisjon er ikke sannhetens fiende.
Hva med min sannhet? Du har ikke fortalt min historie.
Hvilken historie? Du fikk et fint, lite liv, og så var det over.
Anne Frank hadde det så mye verre. Du er gammelt nytt, Tessie.
Jeg er lei for det, Tessie.
Jeg er så lei for at livet ditt ble tatt fra deg så tidlig.
Jeg er lei for det.
Jeg skal fortelle historien din en dag, det lover jeg.
Men nå må jeg konsentrere meg om hvem som drepte Cleo Johnson.
Hvem var Madeline Schwartz?
Morgenstern!
Morgenstern.
Hvorfor er vi så store mysterier for oss selv?
Vi kan bare kjenne Madeline Morgenstern
i lys av dem som var mest glad i henne.
Så jeg vil be hennes mor Tattie komme opp...
...til prekestolen.
- Mamma. - Mrs. Morgenstern.
Kommer du opp og forteller om din datter?
Mamma, gå opp og fortell om livet mitt.
Jeg vet ikke hvem du var.
- Du forteller aldri noe. - Det er du som aldri sier noe.
OK.
Det var purim, og jeg var 11.
Og alle barna hadde kledd seg ut.
Jeg var sommerfugl.
Og plutselig så jeg en ekte sommerfugl.
Jeg syntes den var det vakreste i hele verden,
og jeg ville holde den.
Men da jeg fikk fanget den og åpnet hendene, var den død.
- Sommerfuglen var død. - Og da så jeg faren min.
Han kom for å fortelle at broren min
og moren min var blitt drept i en konsentrasjonsleir.
Mamma, du var 30 da du fikk vite det, ikke 11.
Og hvorfor har du bare grusomme minner?
Det er derfor jeg ikke forteller. Men du sa du ville bli kjent med meg.
Det er min begravelse.
- Jeg har ofret alt jeg ønsket meg. - Ja da.
- For at du skulle få det jeg aldri fikk. - Alt du ønsket deg.
Ja, alle mødre sier det, men jeg vil ikke ha det du savnet.
Jeg vil ha det jeg savnet.
- Mrs. Morgenstern. - Jeg kan ikke bli som deg.
Jeg gjør det.
Madeline Morgenstern var mor.
Datter, elskerinne, hustru.
Men det er ikke hele historien.
- Hun var også skribent. - Skribent.
Hun brukte instinktene sine i letingen etter det eventyrlige.
Det eventyrlige.
Hun kjempet for å fortelle historier folk trengte å høre.
Hun fant rettferdighet for Tessie. Hun fant rettferdighet for Cleo.
Rettferdighet.
Og det er slik vi skal huske henne.
Som en som kjempet for de som ikke lenger kunne kjempe selv.
Hun kjempet for rettferdighet.
Kjemp for rettferdighet.
Hvit makt.
...talsmann for Ku Klux Klan
og grunnlegger av National States' Rights Party,
pastor Connie Lynch, er ankommet Baltimore
for å lede andre kveld med demonstrasjoner i Patterson Park.
NSRP har lovet å møte alle motdemonstranter
med makt og uhemmet sinne...
Pass på at alle melder seg...
- Hei, sjef. Du ville snakke med meg? - Ja, kriminalbetjent.
Bosko.
Ja, sjef?
Følg kriminalbetjent Platt til mitt kontor, og vent der.
- På kontoret, sir? - Jeg kommer straks, Platt.
Hva er greia?
Ungdommene som startet NSRPs lokallag, hadde en markering i går.
Tusen personer. De skal ut igjen om noen timer.
Ja, jeg så dem på veien hit. Og gutta skal ut for å stanse det?
De har rett til å demonstrere, så lenge det skjer fredelig.
Å ønske livet av negere, er det fredelig, Bosko?
- Det er ytringsfrihet, Ferdie. - Kriminalbetjent Platt.
Første grunnlovstillegg. Du har kanskje hørt om det.
Pokker ta. Låst.
Vet du hva? Jeg har nøkkel.
Sjefen har en TV her et sted.
Colts spiller kamp.
Vet du, saken er den
at ingen bryr seg om NSRP.
Det er kampen de er opptatt av.
De fleste av oss vil bare gå på jobb om morgenen
og komme hjem til varm middag.
Partneren din Percy forsto det der.
La oss holde politibetjent Davis utenfor.
Vet du hva som er problemet, Ferdie?
Alle snakker om dere negere som om ingen andre har hatt det tøft.
Da faren min kom til Baltimore, styrte irene. Og de tok seg av sine egne.
Så var det italienerne som styrte, og de tok seg av sine egne.
Jødene kom i hopetall, og de jobbet seg opp.
Men plutselig snakker alle som om alle hvite er like.
Og det er oss mot negrene.
Kanskje fordi det eneste dere er enige om, er hvordan dere skal behandle oss.
- Sånn er det bare. Dere får vente på tur. - Kanskje det er vår tur nå.
Ja. Kanskje.
Platt?
Ja.
Si meg en ting.
Lukter Mrs. Schwartz like godt som hun ser ut?
Unnskyld?
Jeg måtte si til sjefen at gullgutten har klatret inn vinduet hennes om kvelden.
Så kanskje en dag, når det faktisk blir din tur...
...slipper hun deg inn døren.
- Hva er det du holder på med? - Jeg redder ræva di unna fengsel.
Det kan du takke sjefen for.
Han vil heller se deg si opp selv.
Men bryr du deg ikke om politiets rykte,
kan du forestille deg Mrs. Schwartz bak lås og slå for samvær med en neger.
Sjefen kommer visst ikke.
Ha meg unnskyldt.
Hei.
Du kom.
Du hadde visst rett. Jeg er ikke til å stole på.
Det sa jeg ikke.
- Jeg sa jeg stolte på at du var deg selv. - Og hvem er jeg?
Og hvordan kan jeg stole på deg?
Jeg har hatt andre hvite kvinner. Det at vi ikke kunne vise oss ute sammen,
var det beste ved det.
Ingen løfter, ingen dyre stevnemøter, ikke noe sånt.
Ingen følelser.
Bare meg og etterforskerdrømmene mine.
Og det var frihet for meg, til jeg møtte deg.
Jeg kan ikke fortelle deg hvem du er, Ms. Morgenstern.
Men jeg vet du ikke gir deg før du finner det ut.
Og det liker jeg.
Veldig godt.
Bedre enn du liker Cleo Johnson?
"Vi vokser ikke endelig og kronologisk.
Vi vokser delvis.
Vi er modne i en verden...
...barnslige i en annen."
Går det bra?
Jeg vet hvem som drepte henne.
Madeline, legene vil at du skal hvile.
Sov nå.
Jeg har med klær.
Jeg må bevise hvem som drepte Cleo Johnson.
Madeline.
Mamma?
Søte deg.
Kom inn.
- Kom inn. Nå slipper de inn jøder. - Hvorfor?
Har du ikke hørt det? Vi er hvite nå.
Bli med inn.
Hvor skal du?
Ikke vær bekymret for de schvartze, Madeline.
Bli med inn.
271, 221, 366, 111, 271.
221, 366, 251, 366, 111.
271, 221, 366, 111.
Vi fant deg!
366, 251, 111, 271.
Det er kona mi! Det er dama mi der borte. Se på henne.
Cleo!
Si hvem som drepte deg.
Si det.
Hva har du gjort nå, Ms. Morgenstern?
Jeg klarer ikke å drømme mer.
Du drømmer ikke. Du er her, her og nå, sammen med meg.
Hvem er du?
Jeg var Cleo Johnson.
Tekst: Trine Haugen