BASERET PÅ LAURA LIPPMANS BOG
Vi kører.
Mr. Durst?
- Hvad er det? - Krabbekød på ristet brød.
Nej tak.
Undskyld.
Tak.
Esther Williams?
- Allan. - Hvor er mr. Schwartz i aften?
Han er bortrejst med arbejdet. Jeg sidder i kvindekomiteen.
- Vi har arrangeret festen. - Står du tilfældigvis for menuen?
De serverer mere skaldyr og gris end en tysk krostue.
Sidst havde vi sabbatmenu, og der kom ingen mennesker.
Jødiskhed er sjældent på mode.
Du burde ikke lade mig drikke på tom mave.
Ellers vågner jeg ude på græsplænen i morgen.
Du kan vist godt tåle et par drinks. Du er jo voksen nu.
Det er da dig, der er gift og... sidder i komiteen.
Så har du vel snart en masse små Schwartz-børn rendende?
- Hej, Maddie. - Undskyld, Maddie.
- Det er fint. Glem det. - Nej, unds...
Nej, jeg mener undskyld min opførsel den aften.
- Det har jeg villet sige længe. - Vi var så unge. Hvorfor nævner du det?
Fordi min far ikke er en god mand.
Det kan godt være, det kræver et par drinks at indrømme...
L'chaim.
Du trænger til frisk luft.
Hvor meget ved du?
Allan, du nævnte det selv.
Jeg hørte jer hviske sammen en uges tid før afslutningsballet.
Jeg så dine blikke til ham, og så vidste jeg det.
Og der var maleriet af dig i søen.
- Jeg havde lyst til at gøre dig fortræd. - Mig?
Jeg bebrejdede dig, at...
Men nu ved jeg bedre.
- Jeg ved, hvad han gjorde mod dig. - Nej, du gør ej.
Du kunne i det mindste tage hjem.
Jeg boede der.
- Synes du, det er sjovt? - Det er hylende morsomt.
Du var ikke den eneste pige.
- Hvad mener du? - Du var ikke hans eneste pige, Maddie.
Undskyld.
Undskyld. Jeg er ligesom min far.
Luk døren.
Ved du hvad, mor?
Du har altid set så underligt på mig. Selv da jeg var lille.
Som om der var noget galt, som kun du kunne se.
Så læste jeg din dagbog.
Og jeg forstod, at jeg mindede dig om noget,
du ikke ville mindes om.
Men jeg er din søn.
Ikke alle de mænd, der kom før mig.
Undskyld. Jeg ville bare...
Jeg ville takke din mor, fordi hun fandt min datters morder.
Kom bare ind, mr. Durst. Værsgo.
Jeg skylder jer en undskyldning.
Dit næste barn vil kende sandheden.
Mor!
Hjælp! Hjælp, en eller anden! Skynd jer!
Pres, ms. Morgenstern!
- Mrs. Schwartz! - Mrs. Durst!
Pres! Pres!
Hvad blev det?
Din historie...
...skal have en god indledning.
Nej, vent! Jeg har brug for dig!
Cleo?
Nej!
Madeline Schwartz, journalist på The Star, er indlagt på hospitalet,
stukket ned af den mordmistænkte Stephan Zawadzkies mor,
som derefter tog sit eget liv.
Madeline Schwartz er ikke kun en kollega,
men også en nær ven gennem lang tid.
Hele byen beder for hende.
Ifølge politiet var mrs. Schwartz ikke udsendt af The Star,
da hun besøgte Zawadzkies bolig.
Hvordan og om sagerne er relaterede, er stadig et mysterium.
Dette frikender Stephan Zawadzkie for mordet på Cleo Johnson.
Politiet retter nu fokus mod nye mistænkte.
Hvor skal du hen?
Bliv her.
Det var ikke mig. Jeg elsker min kone.
Hvad skulle motivet være?
Hør nu, hvad jeg siger. Hvorfor hører I ikke efter?
Hvad så, T-man?
- Teddy? - Politiet tog min far. Vidste du det?
Kom herhen.
Hvad vil du?
Jeg har noget til dig.
Hvad er det? Ved du, hvem der dræbte min mor?
Kom nu, mand. Sig det.
Det var et meget vigtigt kast, mr. Gordon.
Hej, Reggie.
- Er alt i orden, chef? - I den skønneste orden.
- Bortset fra kriminalbetjent Platt her. - Også godt at se dig, Reggie.
Jeg tænkte bare...
...det ville glæde jer, at Slappy Johnson nu er hovedmistænkt.
Hvorfor tror du, han giver jer skylden for Cleos død?
Jeg ved bare, at han og Cleo havde et stort skænderi her en aften.
Reggie har fået lidt for mange slag i hovedet.
Han glemmer, at han ikke behøver svare på spørgsmålene to gange.
Vi talte med politiet efter begravelsen.
Ja, men I glemte at nævne Cleos store gevinst i julelotteriet, ikke?
Og at hun kørte bilen til Myrtle Summer-attentatet. Ikke?
Mr. Gordon, hvordan kan De påstå, at De går op i racelighed,
når en uskyldig sort mand kommer i fængsel for noget, han ikke har gjort?
Kender du den afrikanske ciklide?
Det vil jeg ikke påstå. Jeg vidste ikke, De var fiskeekspert.
Det er Reggie, der er fiskeekspert. Han ved alt om havet.
Hans hoved fungerer skam stadig. Han ved alt om de skide fisk.
- Fortæl ham om den her, Reggie. - Kakadueciklide.
Nemlig. Og hvor kommer den fra?
- Hele vejen fra moderlandet. - Ja.
Over 800 arter, der kommer fra tre forskellige søer i Afrika.
Og hvorfor slår de hinanden ihjel? Fortæl ham det.
Jo, altså, det gør de kun, hvis de ikke kommer fra samme sø.
Ligesom os.
De hvide tror, vi er ens, men vi kan godt se forskel.
Ja, vi kan.
Godaften, de herrer.
Det er anden gang på en uge, at der kommer nogen
og fortæller mig, at Cleo vandt i julelotteriet.
Enten har Platt og jødejournalisten samme dårlige kilde,
- eller også skjuler du noget. - Jeg har ordnet det, mr. Gordon.
- Juleaften, som De bad om. - Gjorde du?
Jeg mindes ikke at have bedt dig om at lægge hende i springvandet.
Ja... Ja, det må De undskylde. De har ret, chef.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Du ved ikke, hvad du tænkte på?
Inspektør Stassley? Jeg skal tale med Dem.
Hej, Maddie.
Maddie?
Hej, hvordan går det? Hvordan har du det?
Stephan Zawadzkie har tilstået.
Han forsøgte at voldtage Durst-pigen, kunne ikke og efterlod hende i kælderen.
Moderen opdagede det og besluttede at tage sig af det.
- Moderen er død. - Åh gud.
- Hvad, hvis han lyver? - Det gør han ikke.
Blodet under Tessies negle er samme blodtype som moderens.
- Jeg ved, hvem der dræbte Cleo Johnson. - Hold op med at tænke på hende.
- De har lige anholdt hendes mand. - Nej. Nej...
- Maddie, du skal bare tænke på... - Det var ikke ham.
- ...at få det bedre. - Jeg ved, det ikke var ham.
Du kunne være død.
I øvrigt...
Hvad skete der egentlig derinde? Hvad sagde hun, før hun...
Hvis du tror, du skal skrive den her historie...
...har du større nosser, end jeg troede.
Maddie, folk vil vide det. Kom nu.
Jeg er under stort pres oppefra.
Sig til Marshall, at Cleo Johnson er historien.
- Han ved, det er din historie. - Min, Bob.
- Okay, hvem er kilden? - De må ikke være herinde.
- Ja ja... - Min historie.
- Vær venlig at følge med. - Maddie?
Ellers tilkalder jeg vagten. Få ham ud herfra.
- Zawadzkie er ikke nyheden. - Jeg kommer tilbage.
- Cleo er historien. - Hent en ispose.
Min historie.
Tessie?
"Meget få mennesker vil modtage sandheden i sin rystende helhed.
De fleste får den i brudstykker."
- Det går ikke. Jeg må have den nu. - Ellers hvad?
Ellers ved ingen, hvem der myrdede Cleo Johnson.
- Og at du er en stor journalist? - Ambitioner er ikke sandhedens fjende.
Hvad med min sandhed? Du fortalte ikke min historie.
Du havde et dejligt liv i en forstad, og så var det slut.
Anne Frank havde det meget værre. Du er ingen nyhed længere, Tessie.
Det er jeg ked af, Tessie.
Jeg er ked af, at dit liv blev taget fra dig så tidligt.
Det gør mig ondt. Jeg lover at fortælle din historie en dag.
Men lige nu må jeg fokusere på, hvem der slog Cleo Johnson ihjel.
Hvem var Madeline Schwartz?
Morgenstern!
Morgenstern.
Hvorfor er vi så gådefulde for os selv?
Vi kan kun lære Madeline Morgenstern at kende
i lyset af dem, der elskede hende mest.
Så jeg vil gerne invitere hendes mor, Tattie...
...herop.
- Mor. - Ms. Morgenstern,
vil De fortælle os om Deres datter?
Mor, gå nu op og fortæl dem, hvordan mit liv var.
Jeg ved ikke, hvem du var.
- Du fortæller mig aldrig noget. - Det gør du heller ikke.
Okay.
Til purim, da jeg var 11 år gammel...
Alle børnene var klædt ud. Jeg var en sommerfugl.
Og pludselig så jeg en rigtig sommerfugl.
Jeg syntes, den var det smukkeste i hele verden,
og jeg ville holde den.
Men da jeg fangede den, åbnede jeg hånden, og den var død.
Så så jeg min far komme.
Han kom for at fortælle, at min bror og min mor var døde i en koncentrationslejr.
Mor, du var 30, da du fik det at vide. Ikke 11.
Og hvorfor har du kun frygtelige minder?
Det er derfor, jeg ikke fortæller dem, men du ville lære mig at kende.
Det er min begravelse.
- Jeg opgav alt, hvad jeg gerne ville... - Ja ja.
- ...så du kunne få det, jeg ikke fik. - Ja, det har jeg hørt før.
Det siger alle mødre. Men jeg ville have det, jeg selv ikke fik.
- Ms. Morgenstern? - Jeg vil ikke ende som dig.
Jeg gør det.
Madeline Morgenstern var mor...
...datter, elskerinde og hustru.
Det er ikke hele historien.
- Hun var også skribent. - Skribent.
Hun brugte sine instinkter i jagten på det forunderlige.
Det forunderlige.
Hun kæmpede for de historier, folk skulle høre.
Hun skaffede Tessie retfærdighed. Hun skaffede Cleo retfærdighed.
Retfærdighed.
Og sådan bør vi huske hende.
Som en, der kæmpede for dem, der ikke længere kunne kæmpe selv.
Hun kæmpede for retfærdighed. Hun kæmpede for retfærdighed.
Kæmp for retfærdighed.
Hvid magt! Hvid magt!
...talsmanden for Ku Klux Klan
og stifteren af National States' Rights-partiet,
pastor Connie Lynch, er kommet til Baltimore
for at lede demonstrationerne for anden aften i træk.
NSRP har svoret at møde enhver moddemonstration
med stor styrke og uhæmmet raseri...
REJS HJEM TIL AFRIKA
Sørg for, at alt udstyr er i orden.
- Hej. De ville tale med mig? - Ja.
- Bosko. - Ja, chef?
Følg kriminalbetjent Platt ind på mit kontor.
- På Deres kontor? - Jeg kommer om lidt.
Hvad sker der?
De unge, der startede det lokale NSRP, holdt stormøde i går.
Tusind mennesker.
- De marcherer igen om et par timer. - Ja, jeg så dem godt.
Betjentene standser dem vel?
Tja, de har jo ret til at demonstrere, så længe det er fredeligt.
Er det fredeligt at råbe død over sorte?
- Ytringsfriheden, Ferdie. - Kriminalbetjent Platt.
Det står i forfatningen. Kender du den?
For fanden da. Der er låst.
Hov, ved du hvad? Jeg har nøglen.
Han har et fjernsyn herinde et sted. Colts spiller.
Sandheden er... at folk er ligeglade med NSRP.
Men sport, det går de op i.
De fleste af os vil bare gerne gå på arbejde om morgenen
og komme hjem og få varm mad.
Din partner, Percy, han forstod det.
Kan vi holde Davis ude af det?
Ved du, hvad problemet er, Ferdie?
Alle taler om jer sorte, som om ingen andre har haft det svært.
Da min far kom til Baltimore, styrede irerne byen. De sørgede for deres egne.
Så styrede italienerne den og sørgede for deres egne.
Så kom jøderne i stort antal og arbejdede sig op.
Men pludselig er alle hvide ens, og det er os mod de sorte.
Måske fordi I kun kunne enes om, hvordan I behandlede os.
Det har altid været sådan.
- Vent, til det bliver jeres tur. - Måske nu.
Ja, måske.
- Du, Platt? - Ja.
Sig mig lige...
...dufter mrs. Schwartz lige så godt, som hun ser ud?
Hvabehar?
Jeg fortalte chefen, at hans kæledægge sniger sig ind ad hendes vindue.
Så måske en dag, når det virkelig bliver din tur,
lukker hun dig ind ad hoveddøren.
Hvad laver du?
Jeg redder din røv fra fængslet for at overtræde loven.
Det kan du takke chefen for. Han ser helst, at du selv siger op.
Men hvis du vil skide på politiets omdømme,
så forestil dig mrs. Schwartz bag tremmer for samliv med en sort.
Chefen kommer vist alligevel ikke.
Undskyld mig.
Hej.
Du kom.
Du havde vist ret... Man kan ikke stole på mig.
Det har jeg aldrig sagt. Jeg stoler på, at du er dig selv.
Hvem er jeg?
Hvordan kan jeg stole på dig?
Jeg har før kendt hvide kvinder.
Det, at vi ikke måtte blive set sammen, var det bedste ved dem.
Ingen løfter, ingen dyre stævnemøder.
Ingen følelser.
Bare mig og mine efterforskerdrømme. Jeg så det som frihed, til jeg mødte dig.
Jeg kan ikke sige dig, hvem du er, ms. Morgenstern,
men du bliver ved, til du finder ud af det.
Og det kan jeg lide.
Rigtig godt lide.
Mere end du kan lide Cleo Johnson?
"Vi vokser ikke fuldstændigt, kronologisk.
Vi vokser delvist.
Vi er modne på ét område og barnlige på et andet."
Er du okay?
Jeg ved, hvem der dræbte hende.
Madeline, lægerne siger, du skal hvile dig.
Sov nu.
Sov.
Jeg har tøj med til dig.
Jeg må bevise, hvem der slog Cleo Johnson ihjel.
Madeline.
Mor?
Lille skat.
INGEN SORTE, JØDER, HUNDE
Kom indenfor. Kom ind.
- De lukker jøder ind. - Hvorfor?
Har du ikke hørt det? Vi er hvide nu.
Kom ind.
Hvor skal du hen?
Hold op med at bekymre dig om de schwartze, Madeline.
Kom herind.
KUN FOR FARVEDE
271, 221, 366, 111, 271,
221, 366, 251, 366, 111,
271, 221, 366, 111.
Vi fandt dig.
366, 251, 111, 271.
Det er min kone! Det er sgu min dame! Se hende!
Cleo!
Hvem slog dig ihjel?
Sig det.
Hvad har De nu lavet, ms. Morgenstern?
Jeg kan ikke drømme mere.
De drømmer ikke. De er lige her, lige nu, sammen med mig.
Hvem er du?
Jeg var Cleo Johnson.
Tekster af: Lisa Kristensen Villeneuve